- 42 



(72), da životinje, koje pupaju, a žive slobodno (salpe, meduze, sifbuoibre), 

 potjeru pouzdano od sjedavih životinja. 



1 dioba i pupanje (izvedeno divertikuliranje) može biti potpuno ili nepot- 

 puno. I bitnosti je to doduše svejedno, jer svakako dolazi kod toga do pomno- 

 Ženja individualnosti (drugotne persone), bilo da se novo nastale persone odje- 

 ljuju u zasebične jedinice (persone), bilo da rezultiraju jedinice višega reda 

 (obično kormi) s većim brojem manje ili više stopljenih persona (individua prvo- 

 ga reda). Sto se spužava tiče. to prevladava tendencija za nepotpunim odje- 

 ljivanjem, dotično pupanjem. Još više tu vrijedi za diobu, koja je uopće rjeđa, 

 negoli za pupanje. Za potpunu diobu nijesmo osim već pomenutog po samoj izjavi 

 Korscbelta i Heidera (72l nesigurnog navoda mogli u nama pristupačnoj 

 literaturi naći nikakav dalji navod Za oblik Clathrina bluuca. prema onome, 

 što smo iznijeli u prcdašnjem poglavlju, posve je sigurno, da se olint prije nego 

 što se započne razvijati kormus, može umnažati potpunom uzdužnom diobom. Ne 

 može biti sumnje, da će se to naći i u nekih drugih oblika, koji u olintskom 

 stanju puzaju po podlozi. Uzdužna dioba izgleda da nije zgodno izlazište za dalji 

 specijalniji razvoj. Xe samo da je potpuna uzdužna dioba rijetka u drugih hrpa 

 metazoa, nego ona nije nigdje dotjerala ni do posebnih, adaptacijom stečenih 

 uredaba Nešto češće nalazimo u životinja, koje rastu poglavito u dužinu, a rast 

 im nije odviše ograničen, poprečnu diobu (osobito među različnim crvima); no 

 ipak nije sigurno, nije li u tim slučajima dioba kao sekundarna pojava nastala u 

 .svezi s termiualnim rastom, koji je način svakako drugotan prema jednoličnom 

 rastu na cijeloj površini. 



I s obzirom na potpuno odjeljivanje pupa (izrasline i divertikula osim spe- 

 cijalnih rasplodnih tijela) kod spužava. imamo samo slabih navoda u literaturi. 

 Već sam prije spomenuo Vasseurov (160) slučaj za oblik Leucosoknia botry- 

 oides. u kojega ima na oko neobična orijentacija izraslina koje se odjeljuju. Još 

 dalje od jednostavnoga tipa stoji slučaj F. E. Schulzeov (147) s oblikom 

 Osearella, gdje se posve maleni dijelovi (kuglice od 2 — 3 mm) s građom koras- 

 toga dijela materinske spužve otkidaju, te ili struja odnosi. Tu pojavu rade pri- 

 brajam kategoriji posebnih rasplodnih tjelešaca, o kojima ćemo kasnije govoriti. 



Mnoga opažanja na našem objektu govore za to, da se izrasline u manje ili 

 piše gotovom olintskom stanju posve otkidaju od materinskoga organizma, te od- 

 lazeći dalje, napokon se sasvim razvijaju u posebni olintski oblik. Na kormima. 

 koji se nalaze u bujnom rastu (jedan ovakov kormus prikazan je u slici 1. na 

 tablici) te naginju tjeranju izraslina, možemo naći i takovih izraslina, koje su 

 u svojem razvoju veoma uznapredovale, te su s jedne strane dostigle oblik olinta 

 (katkad imaju već i oskularnu cijev s otvorom), a s druge strane se bazalnim 

 dijelom samo slabo drže materinskoga korma, pa je jasno, da će se skoro posve 

 otkinuti. Pored takvih korma našao sam više olinata (slika 6. — 8. na tablici), 

 za koje je sva prilika (veličina, oblik, položaj i građa govore za to), da su 

 postali kao .pupovi' - putem izrašćivanja. Djelimice nijesu još imali ni oskula. 

 dok spolno nastali mlađahni još mnogo manji olint razvija oskularnu cijev. Za 

 tipično dalje razvijeni 1 korme našega oblika nije vjerojatno, da bi se na taj 

 način umnažali. 



To primitivno pupanje u obliku jednostavnog lokalnog izrašćivanja askonske 

 cijevi te uzdužna dioba ne ima kao nespolno umnažanje nikakvu znatniju ulogu 

 ni u našeg oblika, a vjerojatnije ni u ostalih askona, još manje pak u viših 

 spužvi, i to Btoga, što to nespolno umnažanje na ovako primitivan način (bez 

 ntvrđenih modaliteta) može imati znatniju ulogu samo u oblika, koji se slobodno 

 gibaju. Naš oblik i njegovi srodnici gibaju se samo u prvom odsjeku vegeta- 

 tivno- života Onim korakom, kojim nestaje gibljivosti, popušta i slabi tendencija 

 za potpunim odjeljivanjem primitivnih produkata prekomjernog rasta. Sjedavost 

 je Bvakako sekundarni karakter, a izvršava vanredni utjecaj na dalji morfogenetski 

 proces, osobito svojim djelovanjem na individualitetne prilike. Centrifugalnoj 

 tendenciji izrasline ili ocjepine biva zadovoljeno time, što se one donekle odje- 

 ljuju od ishodnog individua, ali ostaju ipak s njime u svezi. Ta se pojava ope- 

 tovah Bigurno nezavisno u cijelom nizu životinjskih hrpa počevši od protozoa, 



