— 57 — 



opet ispruži u smjeru, okomitom na onaj smjer, u kojem to čini cilindričua 

 pinakocita nožne ploče. Samo oskularna pinakocita (osobito ona na oskularnoj 

 membrani, kako ju je Minchin, 111, opisao) može se držati pretečom epite- 

 lijsko-mišične i po tome mišične stanice uopće, ako uzmemo, kako smo to već 

 prije izveli, da se stezanje zbiva u jednom samo smjeru, a da se plazma diferen- 

 cira u posebnu mišićnu apoplazmu, kako je to u hidroida na primjer samo 

 jedan (bazalni) dio epitelijske stanice učinio, dok je u viših spužava subepiteli- 

 jalna pinakocita u čitavome donekle postala miocitom. Pinakocite nožne ploče 

 pošle su sasvim drugim razvojnim smjerom. Nije mi još jasno, da li je taj smjer 

 uopće preko spužava kamo dalje dopr'o i nekud doveo. U samih spužava izgleda 

 da je s vremenom pretegnula žljezdasta funkcija, koja je u manjem opsegu bila 

 razvijena od početka. Sve pinakocite nožne ploče izlučuju prema potrebi na svom 

 slobodnom kraju organsku ljepljivu ili cementirajuću tvar, kako smo vidjeli već 

 za pripadne stanice na nožnoj ploči hidre i skifopolipa. Plazma pinakocita 

 ne prihvaća se direktno podloge, nego posredovanjem te specijalne ljepljive 

 tvari. To naravno ne znači, da ta sveza mora biti stalna. 



Kao u hidre i skifopolipa, tako i ovdje (a tako je sigurno i u amebe) 

 zavisi samo od volje životinje, da tu svezu razriješi isto tako, kao što se može 

 pinakocita na svom bazalnom kraju riješiti sveze s hladetinastom tvari, ma da 

 je inače ta sveza veoma čvrsta. Stoji li životinja duže vrijeme na istom mjestu, 

 izlučuju se veće množine toga cementa (hitinozne prirode?) pa dobivamo cijelu 

 pločicu (slika 18.). kao što smo nalazili i u skifopolipa. Naravno, da ni takva 

 veća ploča na mora biti zaprijeka za dalje gibanje, jer pinakocite mogu isto tako 

 tu svezu po volji ostaviti. Kad spužve ostavljaju puzanje sasvim, onda je glavna 

 funkcija tih stanica žljezdasta. 



Kod našeg askona nijesam sklon pribrojiti te pinakocite nožne ploče kraj 

 svih osobitosti, što pokazuju prema ostalim stanicama, posebnoj kakvoj kategoriji, 

 a to zato, što sam opažao, da je svaka pinakocita u stanju, da preuzme te posebne 

 zadaće u svrhu puzanja, a u drugu ruku, jer sam opažao, da prolazno stim na- 

 činom specijalizirana pinakocita može opet zauzeti ne samo oblik pljosne povr- 

 šinske pinakocite, nego i oblik indiferentne ameboidne stanice. U tome vidim 

 opet jedan dokaz više, kako je histološka diferencijacija, slično morfološkoj 

 diferencijaciji u tih askona gipka, prolazna i obratljiva, pa da dosljedno 

 klasificiranje stanica preko okvira: pinakocite — hoanocite — arheocite (indi- 

 ferentne stanice) nije bar za askone provedivo. 



c. Pinakoderm srednjeg i oskularnog dijela. 



Još ćemo se jedan čas zadržati kod običnih pinakocita srednjega dijela 

 olinta. Njihova se funkcija ne iscrpljuje u jednolikom i općenom stezanju i 

 pružanju, što ima za posljedicu kontrakciju i dilataciju čitavoga askona. Na 

 mjestima, na kojima se stiču tri ili četiri pinakocite u ispruženom, dakle pljosnom 

 stanju, mogu se susjedne gartije tih pinakocita povući od tog stjecališta, pa 

 tako nastaje vanjski dio pore (slika 19.) Ostaje da se ispita na živom objektu, 

 kako dolazi do koordinacije tih specijalnih gibanja pinakocita s gibanjem tako 

 zvane porocite i hoanocita, što se nalaze na teritoriju pore. Pore mora da su 

 t'ilogenetski davne stečevine spužava, jer se kod potanje analize pokazuju kao 

 sasvim osobite naprave. Meni se čini vjerojatnije, da su pore bez porocite prvo- 

 bituije. U tom bi slučaju sve one pinakocite, koje sudjeluju kod stvaranja pore, 

 zašle svojim rubovima prema mcsogleji, makle je s puta i doprle do hoanocita 

 probijajući potpuno cijelu askonsku stijenu. Taj se posao ne bi mogao dosta 

 brzo obaviti, jer je poradi tankoće hladetinastog sloja (što je razlog, da nije 

 moglo doći do diferenciranja posebnog dovodnog kanala) hoanoderm veoma blizu 

 površini, dakle kod nastupa nepovoljnih okolnosti neposredno ugrožen, pa je bilo 

 nužno mehanizam zatvaranja pora popraviti. Uslijed daljeg morfologijskog i 

 fiziologijskog usavršivanja moglo je doći do toga, da se posao razdijelio i jedna 

 od pinakocita preuzela onaj dio zadaće produbljivanja kanala pore prema hoano- 

 celu i stvaranja srednjeg dijela kanala. Stime je postignuto to, da se vanjski 



4« 



