62 



a drži ih naravnu entuđeriniiiin. i krivu ili određuje kao „Kragemnutterzellen". 

 Očito ih zamjenjuje i miješa s indiferentnim stanicama, koje se nalaze u hoano- 

 dermnom subepiteliju. jer veli. da se često dijele, pa da iz produkata tih dioba 

 nastaju hoanocite. 



Metschnikoff je ll08, strana 362.) u oblika Clathrina clathrus vidio u 

 hoanocelu primjeraka s jajima ili embrionima pojedine i u hrpe aglomerirane 

 stanice, a od njih kao da nastaju i pregradne stijenke oko embriona. Metsch- 

 nikoff ih sam drži hoanocitama. koje su postale ameboidne. Ne može se od- 

 lučiti, da li su to bile porocite. Vjerojatnije mi se čiui, da nijesu porocite. nego 

 amebiziranc hoanocite, jer sam u primjeraka s jajima i embrionima i u mojeg 

 oblika nalazio u hoanocelu nesumnjivo amebiziranc hoanocite. 



Dendv (26, strana 13.. cit. po Minchinu. strana 259.) opažao je u oblika 

 Luucosohnio proxima i ivilsoni u hoanocelu „mesodermal network". Minchin 

 ispoređuje tu tvorbu sa svojom sitastom membranom. Nema sumnje, da se tu 

 radi o porocitama, kako ih jeposlije opisao Minchin (,116, strana 48.) za oblik 

 Clathrina coriacea. Već za jake kontrakcije, kad hoanoderm postaje višeslojan, 

 izguraju se „porocite" po Minchinu (116, strana 30.) između hoauocita. i 

 prošire se preko njihova površna sloja, pa čine kao neki Dajnutarnjiji epitel. 

 Drugi put pak (Minchin, 116, strana 48.) čine u hoanocelu mrežotinu tako, da 

 se izvučene porocite drže svojim krajevima. Svaka porocita izlučuje u svojoj 

 dužinskoj osi nježnu nit putem neke intracelularne sekrecije. Te se elastične 

 niti vladaju slično kao organska tvar, što se nalazi u osi skeletnih iglica. Taki' 

 nastaje mrežotina poput neke elastične pjene. Minchin ne navodi, ima li to 

 stvaranje kakve sveze sa stvaranjem embriona. 



>lika 24. Dva ulomka uzdužnih rezova kroz stijenu askomi; u a pinukooitoni, koja baž /.alazi 

 u hoanocel; />, s pinakpcitama („porocitama"), koje se u hoanocelu već konstituiraju u intra- 

 hoanocelni pinakodermni epitel; c, hoanocita; eh, hoanocel; i, indiferentne stanice; ni. mesogleja; 

 p. vanjski pinakodermni epitel; pc, intrahoanocelni pinakodermni epitel. Sve crtano po prepa- 

 ratima, bojadisamma hematoksilinom, s pomoću sprave za crtanje. 



Pojava, što sam je ja motrio, svakako je srodna potonjoj po Minchinu 

 opisanoj pojavi. Ipak joj no odgovara i može služiti daljim dokazom bezgranične 

 raznoličnosti u vladanju staničnih elemenata tih po obliku i organizaciji jedno- 

 stavnih spužava. Nema sumnje, da je i ta pojava reverzibilna, pa da iste poro- 

 cite, koje su otišle iz organske sveze u hoanocel. i iza kako su tamo stvorile 

 nov epitel. za koji bi pristaše homologizacije spužve a celenteratom (ektoderm 

 - entoderm) došli u najveću nepriliku, vraćaju se opet u mectusloj, pa mogu 

 preuzeti sasvim drugu zadaću, kao što je izlučivanje skeletne iglice, otvaranje 

 pore, pokrivanje vanjske površine i izvršivanje kontrakcija u tome položaju ! 



Naišao sam baš na početni stadij pojave. U galerti i među hoanocitama 

 javlja se veći broj povelikih, i kako se po raznoličnim oblicima može razabrati, 

 napadno aktivnih (amebiziranih) porocita (slika 24.). Nadajo se prilika, da se 

 pokaže neodrživost apsolutno granice između epitelne pinakocite i posebne 



