63 - 



porocitc. Tom prilikom nastupa naime mnogo više tih „poroeita", nego što bi 

 ih moglo biti, da se radi samo o pinakocitama „vratarima". One plaze između 

 hoanocita i preko njih. i eto nekoje su se već vinule u šupljinu 

 li o a n o c e 1 a. napunjenu s vodo ni. pa pružaju duge krpaste pseudo 

 podije držeći se još samo Iako podloge. Susjedna poroeita prihvati se 

 ovakve lebdeće porocite i napušta svaku svezu s ostalom podlogom (hoanoder- 

 mom). Za nekoje se čini. kao da su se sasvim odbile, pa da slobodno lebdi'. 

 Kod toga se stanično tijelo njihovo silno splošnjava i proširuje, tako da postaju 



Slika 25. Pinakocite s karakterom poroeita u hoauocelu askona. a, komadić tangencijalno 

 narezane membrane ili iutrahoanocelnog epitela, što ga čine iz pinakoderma izišle pinakocite 

 i „porocite'); n, nukleus diferenciran; b — /", različna stanja takvih slobodnih pinakocita s ame- 

 boidnim karakterom prije nego su se uhvatile u epitel: b, d i e, sprijeda, c u profilu, /', sasvim 

 kontrahirana stanica. {/, komadić uzdužnoga reza kroz stijenu askona; intrahoanocelne pin?kocite 

 („porocite") složene u pljosni epitel. eh, hoanocel; cs, hoanocite; e, pinakodermui vanjski epitel; 

 ni, mesogleja; s, mjesta otopljenih skeletnih iglica; spe, intrahoanocelni pinakodermi epitel. Sve 

 slike crtane po preparatima, bojadisanima hematoksilinom, s pomoću sprave za crtanje. 



prozirne (slika 24. i 25.). Tu i tamo kao da povlače sa sobom i po koju hoano 

 ci tu (slika 24. b). 



Iz tog kaosa nastaje pomalo red. Sve oslobođene porocite kao da traže 

 međusobni kontakt, pa se uskim rubovima na sve strane prihvaćaju jedna druge, 

 kao do si pružaju ruke. Skoro zatim čine te porocite jednu jedin- 

 stvenu tanku opnicu, pravi pravca ti veoma pljosni jednoslojni 

 epitel (slike 24. b i 25- a), koji upravo na vlas odgovara pinako 

 dermnom epitelu na vanjskoj površini askona. Treba samo pogledati 

 sprijeda tu opnicu (slika 25. a) i isporediti je s pripadnom slikom pinakoderma 

 (slika 14.). Sličnost je velika do zamjene. Ne može biti sumnje, da su obje 

 tvorevine jedna te ista stvar. Pinakocite mogu stvoriti i nutarn j i pi n ako 

 derm. U tome su spužvo sigurno nedostižne. Na tu činjenicu po- 

 lažem veliku poredben orno rl'ologij sku znatnost, jer se tim po- 

 stupkom pinakocita očituje neka sklonost ili tendencija, da se 

 odijele i zakrile hranidbeni stanični elementi od bližega kon- 

 takta s vanjskim svijetom, koji putem širokog oskularnog otvora 

 može i previše lako nepovoljno djelovati na hoanoderm, to u 

 isti mah srce i probavilo spužvino. U heterocelnih spužava (t. j. u svih 

 onih, koje imaju pojedinačne komorice) taj je organizacioni problem riješen još 

 mnogo naprednije uz pomoć jačeg sudjelovanja hladetinom ispunjenog pleroma 

 (.tjelesne šupljine). 



