66 



spojene među sobom tek tankim plazmatskini izdancima tako. da galerta voćim 

 dijelom gola stoji prema hoauocelu. koji je upravo tako vodom ispunjen, kao 

 i vanjski prostor oko spužve. I ova na oko tako jednostavna „neživa" galerta 

 ili hladetinasta tvar. koju žive stanice izlučuju kao kakvu sluz, vidi se kod po- 

 bližeg posmatranja kao komplicirana uredba, koja. se ne da tako jednostavnim 

 mehaničkim sredstvima shvatiti u svojim promjenama. Pored krupno-inehaničkih 

 elemenata dolaze u obzir i osobito fini kemičko-fizikalni procesi, kojima vladaju 

 žive stanice, a pod njihovim samu utjecajem funkcionira ta galerta. 



Stanične elemente mesogleje, koliko pripadaju pinakodermu. već pozna- 

 jemo. Stvaranjem skeletnih iglica ne kanimo se bliže baviti i to s razloga, 

 koji je sprijeda spomenut. Samo bi se još jedne pojave dotakli. Oko svakog 

 odljevka otopljene iglice vidimo na rezovima tamnije bojadisan. jasno izražen 

 sloj. Stariji pisci (osobito KO Ili ker 71. i Lieberktlhn. 82. 83). držali su taj sloj 

 za pravi tok iglica. Kasnije je Ilaeckel (46. L, strana 167.) ustvrdio, da je 

 tok iglica samo dif'erencijacioni produkt „sarkodine u zapravo galerte), no da je 

 ipak neka stalna i histološki opredijeljena tvorevina. Već iz opisa i navoda po- 

 menutih pisaca (sve po Haeckoluj može se zaključiti na pravu prirodu 

 tih tokova. 



Tokovi nijesu uvijek jednako razvijeni, na nekim se iglicama uopće ne 

 vide. a što je glavno, još neizraštene iglice uopće nemaju tokova. Haeckel 

 veli, da se tokovi stvaraju oko iglice, kad je ona već gotova. Ako uzmemo u 

 obzir s jedne strane navedenu opažanja o dolaženju tokova, s druge ono što 

 smo rekli o stanju konzistencije galerte. onda ne može biti sumnje, da ti tokovi 

 nastaju u isto vrijeme s iglicama, i to baš povodom njihova „rasta", jer se kod 

 toga galerta potiskuje, i na potiskivanoj plohi zgušćuje. Tokovi se mogu opažati, 

 ma da su slabiji, i oko pinakocita. koje su u galerti. A sad ćemo razumjeti, 

 zašto veće iglice imaju jače tokove. Ako bi iglice veoma polagano rasle, ne bi 

 vjerojatno do stvaranja tokova ni došlo. I zaista po navodima pisaca (Maas, 93) 

 izrašćuju vapnene iglice upravo eksplozivno; kod toga mora nastati naglo zguš- 

 ćivanje potisnute galerte, a to što tok ostaje (što se gustoća naknadno ne iz- 

 jednačuje), dokazuje, da galerta nije apsolutno elastična, nego da je donekle 

 kompresibilna. Za spikule silicispongija navodi se. da polako rastu; ondje se ne 

 mogu očekivati izraziti tokovi. 



Hladetinasta tvar zajedno s uklopljenim iglicama služi kao nutarnji skelet. 

 jer se te tvari kao svoga uporišta hvataju kontraktilni stanični elementi. Oblik 

 i držanje cijele spužve podržava galerta; skeletne iglice koje same među sobom 

 nijesu inače ničim spojene, ne bi toga činile. Analogija prema galertastom klo- 

 buku hidromeduze ipak nije potpuna, jer u hidromeduze je galerta sama o sebi 

 skelet, te je stalno elastična djelujući kao protuteža subumbrelarnom mišičju. 

 Međutim ima i među spužvama oblika, gdje je hladetinasta tvar, poduprta speci- 

 jalnim vezivnim stanicama, prouzela istu ulogu služeći sama bez posebnih krutih 

 skeletnih elemenata kao potpora čitavoga organizma (Myxospon gi da Soli.). 



Tom više mehaničkom funkcijom galerte nije još iscrpena njezina zadaća 

 u tijelu spužve. I čisto histološko motrenje pogledom na hranidbene prilike 

 askona dovodi nas nužno do zaključka, da u tome poslu sudjeluje i galerta. I 

 primanje kao i probavu uhvaćeno hrane obavljaju samo hoanocite. Između hoano- 

 cita i -pinakocita ne postoje ni stalne ni prolazno direktne plazmatsko sveze. 

 Nikakova opažanja ne upućuju na to, da bi kakve specijalne stanice (amebocite 

 ili trofocite) posredovale u prenošenju pripravljene hrane od hoanoeita ostalim 

 stanicama, koje se sigurno ne opskrbljuju hranom. Ne ostaje nikakov drugi 

 zaključak, nego da hoanocite hranidbeni sok. koliko ga samo za sebe no upotrebe. 

 ispuštaju u hladetinastu tvar. pa da je odatle sve ostale stanice upijaju prema 

 potrebi. U tome nema ništa čudna, jer smo i za mnogo druge niže organizirane 

 životinje prinnžđeni isto uzeti. 



Hranidbene priliko oskularne cijevi, gdje hoanoeita uopće nema, uo bi si 

 mogli pogotovu predstaviti, ako no uzmemo, da je galerta posrednik u dodavanju 

 rastopljene (svejedno, radi li se o sol- stanju ili gol- stanju hranidbena soka) i 

 preparirane hrane. U tome nema principijelno razlike prema višim životinjama. 

 Mjesto „plcroma", ispunjena jednomjćrno hladetinastom tvari, nastupaju u viših 



