— 67 



životinja pukotine, i to najprije sumo djelimice, koje budu opkoljene stanicama. 

 i tako zadobivaju posebne stijene (..krvni sudovi"). Ipak ni u najviših životinja 

 ne dopiru ti specijalni sudovi (krvne cijevi ili žile) do svake pojedine stanice 

 tijela, a ni svaka od njih ne stoji u direktnom kontaktu sa staničnom stijenom 

 kapilara. U svakom slučaju mora rastopljena hrana transudirati - izići iz do- 

 vodnih cjevčica, da je stanice mogu upijati. To čine epitelijalne pinakocite 

 stojeći u najužem kontaktu s galertom. Da je galerta za izvjesne rastopine ili 

 tekuće tvari prohodna, to se jasno vidi iz njezina držanja prema vodenim bojama. 

 Dok je galerta u živoj i svježoj normalnoj životinji, te dok stoji pod vladom 

 stanica, koje su je izlučile, dotle će vjerojatno u njoj sadržane hranidbene tvari 

 ostati u neformiranom stanju; ona je morfološki nevidljiva i ne mijenja struk- 

 ture same galerte. Pustimo li, da na galertu dje'luju kemičke reagencije, koje 

 mogu na rastopljenu hranu tako djelovati, da se obori i formira (u kuglice), 

 dobit će galerta zrnatu strukturu. Odatle dolazi, da su mnogi pisci nalazili i u 

 galerti zrnca. Drugi put dobiva galerta na preparatu pjenavu ili vakunlarnu 

 strukturu, sve jamačno kao posljedica kemičko-fizikalnih promjena hranidbenog 

 soka. kojim je galerta sad manje sad više imbibirana već prema hranidbenom stanju. 



( '. Zrnata degeneracija. 



I u samoj prirodi mogu u askona nastupiti takva stanja, gdje se u galerti 

 formiraju kuglice razmjerno znatne veličine. Tako sam na jednom mladom 

 kormu već u čitavom opazio, da 



je napadno neproziran; hoanocel 

 se uopće nije vidio, a i osku- 

 larna je cijev bila reducirana. 

 Kad sam taj kormus rastavio u 

 rezove, mogao sam odmah kon- 

 statirati, da je hoanocel restrin- 

 giran na usku pukotinu (slika 

 26. b). a da se ipak nije radilo 

 o ekscesivno kontrahiranom 

 askonu, kako su to već sta- 

 riji pisci (0. Schmidt, Hae- 

 ckel. v. Lendenfeld i t. d.) 

 opažali. Cijeli pinakoderm i ho- 

 anodeim ispunjeni su većini 

 kuglicama (oko 5 </•), koje su 

 se prema boji različno držale. 

 Nekoje su ostale posve ne- 

 bojadisane i svijetle, te su 

 svijetlo jače lomile nego ga- 

 lerta; druge su se sasvim di- 

 fuzno bojadisale. nekoje opet 

 posve tamno, kao da su izgra- 

 đene od samog hromatina. Kako 

 proces pretvaranja nije jed- 

 nako zahvatio sve individue 

 korma. moglo se razabrati, ko- 

 jim redom promjene toku. 



Bit će da se radi o procesu, 

 koji zadire dublje u bitnost 

 organizma. pa ga možemo 

 označiti degeneracijom. Oblik 

 spužve ostaje iznajprije netak- 

 nut, jedino oskularne cijevi kao 



X 



\ 



3 r ~~\ 



/ 



Slika i!ij. u, poprečni prerez kroz drškasti dio askona. 

 da se vidi debljina mesogleje (galerte); skeletne iglice 

 uklopljene su samo u rubnom (vanjskom) dijelu hladeti- 

 naste tvari, b, poprečni prerez kroz „zrnato degenerirani" 

 askon s posve suženim boauocelom; samo jedan isječak 

 slike crtan je do kraja, c, mali dio uzdužnog (nešto tan- 

 gencijalnog) reza kroz stijenu tijela „zrnato degeneriranog 1 ' 

 askona. <l, pojedina stanica neopredjeljive vrste 6 kuglicom, 

 koja se razvila kao u velikoj vakuoli stanice (znak „zruatr 

 degeneracije"); eh, hoanocel; m, niesogleja; /.'. kuglice kao 

 produkti 6tanične degeneracije ; S, mjesta otopljenih skelet- 

 nih iglica; at, stanice s jezgrama. Sve crtano po prepara- 

 tima, bojadiaamma hematoksilinom uz pomoć sprave za 

 ortanje. 



takve nestaje. Stanice se zaokruže i gube svaku osobitost. U galerti uastupaju 

 kuglice, opkoljene zgusnutom galertom (slika 26. c). te izleda, kao da su u 

 vakuolama. a zgusnuta galerta dobiva pjenastu strukturu. T u plazmi stanica i 



