— 77 - 



stanice priključene bliže ektođernm, te se nalaze upravo u ektodermnom sub- 

 epiteliju, a samo ih nešto ima u subepiteliju entodermnom, dotle su u našeg 

 askona indiferentne stanice poglavito u subepiteliju hoanoderma u onom više 

 žitkom i pjenavom površnom sloju galerte; tu im je kolijevka, no to ne znači, 

 da one ne zalaze i drugamo, jer su kao i sve ostale stanice u askona amebo- 

 idno gibljive. 



Histološko razlikovanje indiferentnih stanica pada u prvu ruku teško, jer 

 baš poradi toga, što su te stanice indiferentne ili nediferencirane, nemaju 

 nikakve karakteristične oznake. Poslije dužeg bavljenja s histologijom askona 

 učimo ih lako prepoznavati. Indiferentne su stanice malene, plazma im je gusta 

 i ponajviše hijalina. Zrnaca se u plazmi još katkad nađe, ali krupno pjenave ili 

 vakuolarne strukture ne pokazuju nikad. Obično ih stoji po nekoliko u hrpi, a 

 često su spojene plazmatskim nastavcima direktno s hoanocitama, ispod kojih 

 leže. Jezgre su samo prividno dotično relativno velike, a to dolazi odatle, što im 

 je stanično tijelo manje nego u ostalih stanica. 



Značenje indiferentnih stanica u askona sasvim je isto kao u hidre. Već 

 za najranijih stadija embrionalnoga razvoja izlučuju se neke stanice od dalje 

 diferencijacije i čuvaju svoj embrionalni karakter, te predstavljaju materijal, 

 iz koga imaju u prvom redu nastati spolne stanice. Indiferentne stanice međutim 

 ne ostaju nedjelatne sve do nastupa spolnog aktiviteta. Več u doba bujnog rasta 

 vidimo, gdje se indiferentne stanice umnažaju diobom, te se prema potrebi 

 diferenciraju bilo u hoanocite, bilo u pinakocite, i tako znatno doprinose rastu 

 a prema tome i nespolnom umnažanju 

 (slike 28. — M .). U viših spužvi imaju te 

 indiferentne stanice pod imenom arheo- 

 cita još izrazitiju ulogu, jer su čiste 

 somatske stanice uslijed znatnije spe- 

 cijalizacije manje ili nikako djelatne u 

 proliferaciji, pa stvaranje nespolnih 

 rasplodnih tijela polazi manje ili više 

 isključivo iz tih arheocita; to je, kako 

 smo već prije razložili, drugotna po- 

 java, što smo već prije uglavili za 

 hidroide. Sva je prilika, da su prvo- Slika 31. «, dio uzdužnoga reza kroz askouovn 

 bitno pojedine embrionalne stanice stijenu s ..gnijezdom" indiferentnih stanica; b, iz 

 bile ostavljene „za sjeme" samo kao dragog .reza uzete indiferentne stanice ihoano- 

 J . ' . J , ., . crte, koie su iz njih postale (subejutehjalno); c, 



osnova za stvaranje spolnih stanica, hoanoci J te; ,./,. hoanocel; hc, mlade hoanocite; i, in- 

 dok je njihovo sudjelovanje u vege- diferentne stan ce; p, p nakoc ta; s, mjesta otop- 

 tativnih procesa rasta tek sekundarno ljenih skeletn h iglica. Crtano po preparatima, 

 i uvjetovano znatnijom specifikacijom bojadiaanima hematoks 1 nom, u pomoću sprave 

 tjelesnih stanica. 



F. Spolne stanice. 



i, (\ 



za crtanje. 



rt. spolnim prilikama u opće. 



U pravilu nastupaju spolne stanice tek onda, kad individuum postigne 

 vrhunac vegetativnog razvoja. Međutim već kod životinja, u kojih vlada mnogo 

 veća pravilnost u morfogeniji i u individualiziranju, dolazi pod osobitim prili- 

 kama do toga, da pojedini individui prije reda „sazrijevaju". Još češće nego u 

 oblika, gdje je individuum pojedinačna persona, može se preuranjeno zrelenjc 

 očekivati u kormidijskih oblika. I zaista se u hidroida. koji čine korme. vide 

 često posve patuljasti kormi (na primjer Eiidendrium ili Bougamvillea), kako 

 tjeraju spolne persone. I u našega askona nailazimo vrlo često na individue sa 

 spolnim produktima ili embrionima, premda nijesmo uopće imali posve izrasle 

 korme, kako ih drugi pisci opisuju. Metschnikoff (108), koji je proučavao 

 razvojnu povijest našega oblika, imao je uopće posao isključivo s olintskim 

 stanjima askona. dakle mogu u nekim prilikama i sami olinti postati spolno 

 zreli. S druge je strane među našim materijalom bilo i naprednijih korma bez 



