< I 



- 81 - 



ili samo zato ne pribrajamo posebnom sloju, što faktično ne čine čitav poseban 

 sloj. Slična je stvar s indiferentnim stanicama u hidre, koje tamo leže poglavito 

 n subepiteliju ektoderma, ali ih ima i u subepitelu entoderma. 



Već F. E. Sehulzc 1136) pobija godine 1875. nauku Haeekelovu. da 

 spolne stanice u spužvo postaju, kako bi rekli, metamorfozom somatieke stanice 

 (hoanocite ili kako su je ovi zvali „entodermne 1 * stanice 1 . Opažanja na višim 

 spužvama s više razvijenim galertastim slojem pogotovu su opovrgnula miš- 

 ljenje Haeekelovu. 



Još i u drugom pogledu stoje navodi Haeekelovi glede spermatogeneze 

 u protivštini sa svim kasnijim navodima, no ovaj put, kako ćemo pokazati, nije 

 Haeokel u krivnji. Xa nekim askonima (Ascetta primordialis i Ascaltis gegm- 

 1/anri po nazivlju Haeekelovu) raspada se izlazna stanica u više manjih (4 — 16), 

 od kojih se svaka pretvara u bičasti spermatozoon. koji maše bičem (repom) po 

 vodi hoanocelu te se napokon otkida i zapliva. Spermatozooni se dakle razvijaju 

 slobodni, nezaklonjeni u nikakve ovoje. a nijesu ni pod zaštitom galerte, samo 

 su im glavice zabodene u galertu. Isti razvojni način opisao je Haeckel i za 

 leukone (Leueissa inentstans), dok glede sikona nalaz nije bio jasan. Na slici 

 (46. tabla 48.. slika 8.. za oblik Sffcortis quadrangulata) crta Haeckel u koano- 

 epitelu ji'ustu kuglastu nakupinu spermatozoa. a ti su opkoljeni membranom, tako 

 da bičevi ne vire slobodno u hoanocel. U tekstu prelazi Haeckel ipak prek 

 toga nalaza razlike, jer se nije slagao s primljenim mišljenjem pogledom na 

 spermatogenezu. Ako su one hiljade spermatozoona postale ponovnom diobom jedne 

 hoanocite, zašto su sad najednom umotane'? Haeckel zove tu nakupinu „Sper- 

 maballen". kako ju je Eimer (34). a još prije Lieberkiihn (82) opisao. 

 Začudo Haeckel reproducira opis Li o berk tih n o v, koji se tiče spongile, a 

 ne uviđa, da kapsule Lieberktihnove odgovaraju posve stvaranju, što ga sam 

 crta za sikona. Razlika je samu u tome, što su spermatične kapsule spongile 

 uklopljene dublje u galertu. a u sikona su u epitelu. 



Kasniji pisci opisuju grublji tijek spermatogeneze manje više jednolično. 

 Minchin konstatira dva tipa" U prvome tipu (Polćjaeff, 124, za Sgcon, Fiedler, 

 37. za Spongilla) dijeli se nukleus izlazne stanice u dvoje. Jedan putuje na periferiju, 

 te se dalje ne dijeli ; taj eventualno još jednom podijeljen čini s otpadajućom 

 plazmom ovoj za nutarnju jezgru, koja predstavlja spermatogonij. Nutarnja se stanica 

 silno umnaža diobom (spermatocite :; od svake sitne stanice postaje po jedan sperma- 

 tozoon. D drugom tipu ne čini izlazna stanica ovoja, čitav se spermatogonij raspada 

 diobom u množinu spermatocita. a sa strane parenhima stvara se folikul. U svim 

 tim slučajima leži hrpa spermatozoona u galerti, pa bi oni, probivši ovoj, imali 

 pojedinačno proći galertom i među hoanocitama, da napokon dospiju u hoanocel. 



Kasnije je Polć j aef f (123) u oblika Leucosolenia poterium (?) našao na- 

 kupinu spermatozoona najčešće izvan askonove stijene uz same hoanocite; to je 

 zatim opažao Vosmaer (163) u drugih vrsta roda Leucosolenia, pa iznosi, da 

 spermatogoniji nastaju u ..mesoblastu' 1 (to jest od indiferentnih stanica), te da 

 zatim plaze do ispod hoanocita. Hrpa spermatocita, koja nastaje diobom, gura se 

 zatim prema hoanocelu „povlačeći sa sobom jedan dio (intercelularne V) mase. - . 

 Time nastaje na nutarnjoj površini hoanoderma kao nekakva papila, koja strši u 

 hoanocel. Izgleda, da je Vosmaer pregledao ovojnu stanicu, jer je sasvim ne- 

 vjerojatno, da bi bezlična galerta mogla stvoriti ovoj na taj način. Prema tome 

 bi se Polejaeff — Vosmaerov tip razlikovao od prvoga samo time. što bi 

 ovdje skup spermatozoona zajedno s ovojem dospijevao u cijelome u hoanocel, gdje 

 lii se istom ovoj raspuknuo. a spermatozooni bi došli do slobode. Vosmae r pobija 

 Haeckel a, jer da nije nikada vidio, da bi spermatozooni slobodno mahali biče- 

 vima prije konačnog oslobođenja. 



Kako drugih navoda nijesam našao u literaturi, do koje sam mogao doći, 

 držim da mogu tvrditi, da sam za mojega askona našao za spužve nov tip sper- 

 matogonije, no koji se tu i tamo već našao u drugih nekih životinjskih tipova; 

 to je spermatogonija s pomoću specijalne trofocite ili spermatoforne stanice. 

 < »vojnoj stanici u spermatogoniji sikona (prvi tip po Min eh inu) odgovara u 

 mojem obliku ta hranidbena ili noseća stanica. Nažalost nijesam imao priliku. 



PRIRODOSLOVKA ISTRAŽIVANJA HRV. I SLAV.. SV. •*. I 10. 6 



