— 83 — 



degeneriraju i stapljaju se u zajedničku masu ; ta sadržava i degenerirane jezgre, 

 nje se na površini drže spermatocite dotično spermatozooni. Ako se smije istim 

 imenom nazivati hranidbena plazmatska masa, sastojala se ona od same plazme 

 bez jezgra ili od stopljenih i degeneriranih stanica, onda bi mogli i našu aukso- 

 citu zvati eitoforom.. Sasvim blizu toj uredbi stoji i u Mollusca tako česta 

 bazalna stanica, u koju su utaknute spermatocite. samo s tom razlikom, da bazalna 

 stanica ne napušta epitelijalne sveze. 



Uredba s eitoforom u našeg je askona veoma razumljiva. Galertasti je sloj 

 ovdje ne samo pretanak za tolike „spermatogeme". nego nema ni potrebnog mira. 

 Uslijed znatne koutraktilnosti pinakoderma neprestano se mijenja konzistencija 

 i položaj (debljina) galerte. Očito je do te uredbe došlo zato. da spermatocite 

 mogu što prije, dakle još u nezrelom stanju, ostaviti nemirnu kolijevku. S time 

 u svezi bilo je nužno pobriuuti se za hranidbu spermatocita. Rješenje je uslijedilo 

 u dva smjera. Nalaz Polejaeffa i Vosinaera u nekih askona (Leucoso- 

 lenia), a i neki Haeckelovi slučajevi spadaju ovamo, možemo tumačiti 

 tako, da u celularnu cistu omotana spermatogema dolazi u hoanocel. ali da sama 

 cista ostaje duže vremena u svezi s hranidbenom podlogom bilo s hoanocitama. 

 bilo s galertom). Kad su spermatozooni dozreli, može nadoći i posvemašnje odje- 

 ljivanje ciste. Drugim je putem udario naš tip. Spermatogemi se priključuje spe- 

 cijalna auksocita (citofoma stanica), koja na putu u hoanocel nakuplja toliko 

 hrane, da se može čitava skupina odmah posve odijeliti i plutati po hoanocelu. 

 Da će se taj tip, eventualno nešto modificiran, naći i u drugih spužava, nema 

 nikakve sumnje. Haeckelovi mnogobrojni navodi za kalcispongija, da se po- 

 jedine hoanocite diobom raspadaju na mjestu u spermatocite, pa da taku nastale 

 spermatogeme stoje u hoanoepitelu. dok bičevi spermatozoa slobodno udaraju po 

 hoanocelu, upućuju na opstojnost tipa s citofornom stanicom. 



Kad se radi o ženskim spolnim stanicama — o jajima, tad iz svake pojedine 

 lokalno posve omeđene i osamljene indiferentne stanice postaje pojedina jajna 

 stanica, tako da se o pojedinom ovariju i ne može govoriti. Kod spermatogeneze 

 postaje iz pojedine isto tako izolirane indiferentne stanice cijela nakupina malih 

 ali mnogobrojnih stanica, tako da bi prije mogli govoriti o testikulu. Međutim je 

 ipak bolje da se ne govori o testikulu, jer u viših životinja vidimo, da u pravom 

 testikulu ili u muškoj gonadi ima mnogo takvih nakupina ili spermatogema na 

 okupu, od kojih svaka nastaje iz pojedinog praspermatogonija. U prvi bi čas 

 pristali uz F. E. S c h u 1 z e a (137), kad veli, da pojedino jaje odgovara u tih 

 spužava cijeloj spermatogemi I ..Spermaballen" i. Takvo izjednačivanje nema ni- 

 kakvog dubljeg značenja kad uzmemo na um, da jajna stanica s polnim tjelešcima 

 (svega četiri stanice) ne odgovara pojedinom spermatogoniju. nego spermatociti. 

 iz koje dvokratnom diobom nastaju četiri spermatide tako. da zrelom jajetu (po- 

 slije odbacivanja polnih tjelešaca) odgovara pojedini spermatozoon, dotično ako 

 svakom zrelom jajetu pribrojimo tri polna tjelešca, dobivamo hrpu od četiri 

 stanice, koja odgovara hrpi od četiri spermatozoa. nastale iz jedne spermatocite 

 prvoga reda. Dok se izlazni oogonij kao takov dalje ne dijeli, nego zapravo po 

 staje i bez inače (u viših životinja) obligatnih dioba u oocitu prvoga reda, dotle 

 se izlazni spermatogonij, to jest spolno aktivirana indiferentna stanica i više puta 

 uzastopce dijeli prije negoli dođe u stadij spermatocite prvoga reda. Ta je raz- 

 lika biologijski shvatljiva, pa je naš oblik veoma zgodan objekt za demonstraciju 

 o biološkoj potrebi veće količine spermatozoona, da se postigne njihova svrha, to 

 jesi sastanak sa zrelim jajetom drugoga individua u svrhu oplodnje. Vjerojatnost. 

 da će to biti uspješno, umanjuje se time. što spermatozoon mora isplivati u slo 

 bodno more, te ga struja mora slučajno nanijeti kroz pore kakvog bližnjeg askona 

 u hoaiioeelnu šupljinu, gdje l'lotiraju zrela jaja. Praktično se to pomnožavanje 

 spermatozoona tim lakše provodi, što po organskoj i živoj masi veliko jaje odgo 

 vara golemoj množini sitnih spermatozoona. 



2. Nekoja poglavlja iz razvojne povijesti. 



1. Oblik i građa najranije spongtll e. 



1 preko očekivanja našao sam u rezanim askonima embrione, gdje plutaju 

 hoanocelom. Potpunu povijest razvoja ne mogu iz mojih preparata rekonstruirati. 



