86 



sve do nutarnjega kraja, koji je manje više zaobljen, ili u cijelome nepravilnu 

 konturiran. Zrnca se sad manje sad više bojadišu, a predstavljaju očito formiranu 

 rezervnu hranu, koju su preuzeli od jajeta kao žumanjastu tvar. 



Svaka dakle bičasta stanica spongoderma ima jednu za motorne svrbe di- 

 ferenciranu polovinu ivanjska polovina) i jednu nediferenciranu, koja djeluje kao 

 stovarište rezervne hrane. Odatle rezultira dvostruka narav tih stanica, te se one 

 ne mogu ispoređivati ili čak izjednačivati s bilo kojom pravom epitelnom sta- 

 nicom metazojskoga organizma. I' pravom epiteliju ima svaka stanica samo jedan 

 slobodni kraj. ona je monopolarna: bazalnim se krajem drži podloge, obično 

 bazalne membrane. Bičaste su stanice nekud bipolarne, jer i nutarnji kraj ima 

 svoju Blobodnu površinu. .Mogli hi reći. da su vanjske polovine svih bičastih 

 stanica analogne ektodermu, a nutarnje polovine entodermu (dotično pinakodermu 

 i hoanodermu), pa bi očekivali, da će za daljeg razvoja nastati tangencijalne 

 diobe, pa da će tako iz jednog ali dvogubog sloja postati dva. vanjski motorni 

 i nutarnji, hranidbeni I to bi odgovaralo diblastuli po teoriji Ray-Lankesteral. No 

 to se ne događa, nego nastupa pojedinačna metamorfoza .spojena upravo sa de- 

 diferencijacijom motorne polovine pojedine bičaste stanice. Ta čudnovata pojava 

 upravo izaziva na razmišljanje, a ja držim, da mi je uspjelo to pitanje čestito 

 riješiti. Dalje raspravljanje o tome pitanju moramo pustiti za kasniju zgodu, da 

 ne prekinemo započeti put. 



B. Osvrt na literarne navode. 



lsporedimo li naš nalaz pogledom na najranije spongule s navodima ostalih 

 pisaca, naći ćemo dosta razlika, što nas po onome, što dosada znamo o razno- 

 ličnostima u organizaciji našega askona ne smije čuditi. I obretnik našega oblika 

 Mi kl u eho- Maci ay motrio je spongulu, no on je vidio samo toliko, koliko si' 

 na živoj i nerazrezanoj ličinki muže vidjeti, a to je malo. Vidio je, da je obrasla 

 bičevima, pa da je čini jedan odebeli i svijetli sloj, sredinu pak da ispunjava 

 smeđasta masa. za koju mu se čini. da sastoji od velikih stanica (Miklucho- 

 Maelav. 109, strana 20*\., citirano po Haeckelu . Kako Mi kl uch o- Ma c 1 ay ne 

 spominje, da bi na jednom polu ličinke bilo zrnatih stanica bez bičeva, smijem 

 zaključiti, da su njegove ličinke baš tako urađene kao moje. jer bi on M i u 

 eh i nove polarne stanice, da ih je bilo. bio sigurno opazio. 



Viš< je topa iznio Metschnikoff (118), čiji se navodi potpuno slažu 

 s mojima, samo u detalju zaostaju za njima poradi veće jednostavnosti metode 

 istraživanja, koju je on upotrebljavao, [z njegovih se slika može zaključiti na 

 opstojnost opisanih /.ona. samo što Metschnikoff crta bičaste stanice niže i šire. 

 nego što smo ih mi motrili ni Minchinovi opisi, a ni slike, ne diferiraju bitno 

 od mojih, samo su njegove slike više polushematičke). Primjećujem još samo 

 to. da je M e ts c h n i k o ff jednako građeuu mladu spongulu opisao i za oblik 

 Clafhrina primordialis, a to se potpuno slaže s navodom < >. Schmidta (133) za 

 Mi oblik kao i za oblik Clathrina clathrus. Po Minchinu pak (113, llril imaju 

 jednaki' Bpongulc još i ovi oblici : Cl. eerebrum, reticulum i coriacea. Možemo 

 dakle zaista reći, daje spongula (I.) s jednim slojem posve jednakih bičastih 

 tanica karakteristična za rod Clathriiiu. 



Po Minchinu i liti. 1 26 1 ne diferenciraju se sve blastomere na koncu 

 brazđenja u bičaste stanice, nego dvije blastomere. koje leže baš na stražnjemu 

 polu ličinke, pridržavaju indiferentni blastomerski karakter; krupno su zrnate, pa 

 imaju mjehuraste jezgre. Te blastomere imaju biti izlazište za stvaranje arheocita, 



pa bi te 'ale držati upravo praspolnim stanicama. Takvo odlučivanje jednog 



para prastaniea na prvome koraku razvoja bio bi svakako znak osobite specifi- 

 kacije (kao kod odlučivanja pranicsodermnih ili praspolnih stanica u veoma 

 determiniranim ontogenijama različnih više organiziranih životinja), pa bi nas 

 takav nalaz začudio. Koliko mi je poznato, nije inače ni za jednu spužvu poznato. 

 da bi u ontogeniji pokazivala tako osobite prilike : rano odlučivanje baš jednos' 

 para blastomera. koje bi naime ostale dalje nepromijenjene (bez diobe\ sve do 

 fiksacije larve i do početka općene metamorfoze. 



