— 92 



0*H 



Slik:i 37. Bičaste stanice („Geifiel- 

 zellen") gpongule, koj:i nije dospjela 

 n.i sloboda, pa se one pretvaraju na 

 mjestu n ameboidne pinakocite. Cr- 

 tano po uzdužnim rezovima, bojadi- 

 sanima bematoksilinom, a uz pomoć 

 sprave za crtanje. 



aitnozrnata; mnoge su već pružale pseudopodijske 

 nastavke, a nekoje su sr oslobađale sveze i do- 

 bile posve ameboidni izgled (slika 37.1; izrazit 

 karakter hoanocita nije još dobila (slika 37.' 

 nijedna. 



Ostaju obje vrste nutarnjih stanica. Po 

 M i ii e li i n u lii stvar bila jednostavna. Obje po- 

 larne stanice Bine indiferentne (dakle i spolne) 

 spolniee, a malene ameboidne stanice čitav pina- 

 koderm. M e t s e h n i k o f f-ljevi se navodi po- 

 gledom na naš oblik ne mogu upotrijebiti nikako. 

 jer on za čudo nije razlikovao velike od malih 

 nutarnjih stanica, a navodi pogledom na oblik 

 Clathrina primordialis tek donekle iza nužne ko- 

 rekture (u smislu Delageovu o postanku hoa- 

 nocita). <> Cl. primordialis drži Metschnikoff. 

 da postaje od velikih zrnatih stanica mesoderin. 

 „entoderm" po 0. Scbinidtu, (t. j. indiferentne 

 stanice), no kojemu je Metschnikoff pribrajao 

 skeletoblaste ; iz manjih nutarnjih stanica imao bi postajati ..entoderm" (zapravo 

 njegov ektoderm po Delage-u). Ipak se Mets chn ikoff-ljevo mišljenje ne 

 temelji na direktnom opažanju. Slagalo bi se dakle otprilike s mišljenjem M i n- 

 ehi novim, da velike zrnate stanice daju praspolne stanice (naše indiferentne 

 stanice). Za ispravnost toga mišljenja govori i to, što se velike zrnate stanice u 

 kasnijem stadiju razvoja po opažanju Minchinovu (116, strana 71.) diobom 

 raspadaju u male leukocitama slične stanice, a te bi zaista odgovarale indiferentnim 

 stanicama, kakove smo mi našli. S tim se opažanjem Minohinovim slažu i 

 primjedbe Mets chnikoff-ljeve 1 108. strana 365.).' kako se broj zrnatih velikih 

 stanica sve Više smanjuje, a on predmnijeva, da se one pretvaraju u male nu- 

 tarnje stanice (krivo ih je držao za entodermne I. To bi se slagalo i s onim, što 

 se zna o ličinkama viših spužava (osobito zaslugom Maasa), t. j. da se najprije 

 odjeljuje manja količina blastomera, koje ostaju kod daljih promjena netaknute. 

 te podržavaju kontinuitet klične plazme. Ovdje se to još više ističe, gdje histo- 

 geneza teče paralelno s blastogenezom, pa se nutarnja masa ranije diferencira. 



Sa čisto opisnog stajališta bila bi stvar riješena, no kako da se zadovoljimo 

 s jednostavnim konstatiranjem činjenica, koje su i straue i čudne, te zahtijevaju, da 

 im tražimo dublje razloge. Vidimo, gdje blastomere zametka poprimaju značaj 

 specijalnih stanica, koje nijesu u stanju, da sebe i cijelost hrane, nego su udešene 

 sasvim jednostrano samo za plutanje. S druge strane neke od njih. gotovo prije 

 nego što su počelo obavljati novu funkciju, napuštaju redove svojih drugarica. 

 pa se povlače u neutralno stanje. To isto čine napokon poslije sve bičaste sta- 

 nice, izvršivši zadaću do kraja. Sve se to događa u ontogeniji posve revolucio- 

 narno, tako da se cijelost raspada u kaos. svaka jedinica gotovo promijeni mjesto 

 i karakter, da se stvori nov organizam na sasvim drugim temeljima 'obrat slojeva 

 ih reverzija). Ta Inima metamorfoza započela je zapravo već onda. kad se prva 

 bićasta stanica pretvorila u zrnatu. Hz neke modifikacije, koje nijesu bitne. 

 nailazimo te za razvojnu povijest nižih životinja neobične procese u svih spužava. 

 a još je nešto potencirana ta neobičnost u spongile, gdje po nekim piscima cijeli 

 sponguloderm, dakle sve bičaste stanice, bez traga propadaju, jer ih žderu ame- 

 boidne slanice, pa se sva spužva izgradnje iz novih osnova. (' svezi s i/.nesenim 

 1111 shvaćanje postanku i bitnosti organizma spužvi' OSvijetlit Ćemo sad i 



pomenuta pitanja u općem dijelu ove razprave, jer držimo, da nam je uspjelo 



doista unijeli svijetla u taj taman dio zoologijo. 



3. sistematskom položaju našega oblika. 



I svakoj životinjskoj hrpi zadaje sniještuvanjc pojedinoga objekta u „naš 



sistem- stanovitih teškoća; dolazi to odatle, što nemamo posla a krutim i nepro 



