96 



II. Opći dio. 



1. shvaćanju organizacije i ontogenije spužve na temelju poredbe. 



1. Potreba i korist teoretske sinteze. 



\ i- se intelekt nipošto ne može zadovoljiti samu točnim upisivanjem istra- 

 živanog objekta i nizanjem makar kako detaljnih upisa; moramo ujedno i ispo- 

 redivati. I našem se Blučaju radi o poredbi organizacije spužve s organizacijom 

 najbližih srodniku medu mnogostaničnim životinjama, a to su bez sumnje celen- 

 terati, ili još bolje knidariji. Provedemo li tu poredbu, kako su već učinili mnogi, 

 koji su se spužvama bavili dublje, nailazimo na neobične lazlike. Što je više 

 napredovalo naše poznavanje spužava (to se može razabrati iz historije onoga pi 

 tanja lako) tim se više isticala ta razlika u cijelome kao i u mnogim pojedino 

 stima. Proučili smo publicirane rezultate takvih poredaba i shvaćanja organizacije 

 spužve svili pri/.natijih pisaca, a mora se reći, da je zanimljivost pitanja privukla 

 mnoge, da se ua tom polju okušaju. Ni jedno od pruženih shvaćanja nije nas 

 moglo zadovoljiti, jer smo našli, da ni jedno ne računa sa svim bitnim stvarima, 

 pa ako se obazire intenzivno na jednu skupinu pojava ili osobitosti, zanemaruje 

 ili ostavlja neriješenu drugu skupinu. Vrhovni je cilj svih tih nastojanja rekon- 

 strukcija t'ilogenije ; u tome je jezgra čitavog razumijevanja organizacije i onto- 

 genije te srodstvenih prilika u spužava. Potpuno smo svjesni, da upuštajući se u 

 razlaganja o filogeniji spužava. napuštamo najsolidniju podlogu svakog prirodo- 

 pisa : stvarne ili faktične strane, pa da prelazimo na područje hipotetsko ili speku- 

 lativnu, a znamo, kakve to opasnosti krije u sebi. Međutim nam dosadanjc naše 

 znanje o spužvama pruža toliko obilje činjenica, dijelom već skupno obrađenih. 

 đa se pored naravno potrebne stege u istraživanju možemo vinuti do visine, jer 

 treba da prodremo do površine, da shvatimo nutarnje sveze, taku da možemo 

 razumnu pregledati cijelost i sveze te cijelosti s drugim skupinama. Uspije li 

 nam makar i prolazno, kako već može biti prema sadašnjem stanju specijalnog 

 znanja, da zadobijemo zaobljenu teoretsku sliku, osjećamo se zadovoljni. Bez ne- 

 koga -tepena fantaziji 1 ne bi mogla ni jedna nauka, a najmanje biologija, polučiti 

 znatnoga napretka. Jer s pomoću nešto fantazije ili bolje domišljanja, može ste- 

 čeno stajalište dati pobude za praktičnu istraživanje i uputiti ga na nove putove, 

 na nove strane i na nova pitanja. Biologija je izvrsnu podnijela cijeli niz teorija 

 i hipoteza, te se njima neočekivanu unaprijedila; dosta je da spomenem samu 

 jednu ud najdalekosežnijih nauka: descendentnu teoriju. Čudno se doima, kad 

 jedan ud modernih vođa teoretske biologije, Yves Del age (68), pisac djela, 

 kakovo je ..l>a strueture du protoplasma et les thćories sur I' Hćreditć. et les 

 grands problemes de la Biologie generale" u oprjeci prema pokušaju Kemne 



67), da si' vine do takvog višeg stajališta u pitanju spužava, ističe skepsu po- 

 gledom na vrijednost takvog poduzeća. Istina je. da nas pokus Kemne nije 

 mogao zadovoljiti, ali on znači svakako korak naprijed, jer nas je upozorio na 

 jednu zaista znatnu razliku između spužava i svib ostalih mnogostaničnjaka. Ipak 



B im temelju jednog faktora (u tom slučaju ..mikrofagije" i ne može izjasniti 

 Čitavo pitanje spužava. Nema nikakve sumnje, daje K e m n a svojim pokušajem, 

 kojim hoće tumačiti osobitost spužava. jednim biološkim faktorom, kao što je 

 mikrofagijski način hranidbe („regime microfage" ), više koristio nauci, nego na 

 primjer Vosmaer, kad je prilikom međunarodne ankete u pitanju spužava (na 

 međunarodnom zoološkom kongresu u Cambridge-u, 1899.) rekao : B we do not 

 knuu ' Izvještaj kongresa, 126, strana 64.). Zar istinu i nauku čine samo zgoljne 

 činjenice i očima motrene pojave'/ 



Prelaženje preko okvira pukog upisivanja direktno motrenib pojava ima 

 naravno samu onda znanstvenu vrijednost, ako se drži stanovitih granica; ono 



mora odgovarati i i sintezi i ra se provoditi a neprestanom i uskom kontaktu 



utvrđenim specijalnim istinama, mora biti logičnu te se ne smije izvrgnuti u 

 pustu spekulaciju. Sintetička ideja, koja veže pojedinosti, upravo je nužna, jer 

 kad ne hi bilo takvih ideja, ne bi to bila nauka, nego pusta zbirka, pa makar 



