100 — 



Metschnikoff se s time nije dao smesti, nego je radio u započetom 

 smislu dalje 1 107, 108); ipak ga nalaz na sikandri nije naveo, da i u askona te 

 kod viših spužava traži i nade tako zvani obrat slojeva. Uslijed toga je ostalo 

 kod konstataciji' principijelne razlike u razvojima između sikona i ostalih spu- 

 žava, što je svakako anomalija. U posljednjoj radnji razvija Metsc h n ik o ft" 

 Il08l na temelju svojih i tuđih nalaza mišljenje o shvaćanju spužava. On upućuje 

 na to, da su se istraživači kud i kamo odviše trudili oko toga. da dokažu sličnosti 

 između spužava i celenterata, dok specijalniji studiji pokazuju, da su spužve 

 .mnogo niža grana metazoa" od njihovih najbližih srodnika — celenterata. Prije 

 svega se odlučno razlikuju u načinu hranidbe, jer se samo spužve -.parenhimatski" 

 hrane (probava samo u stanicama), a osim njih još Turbellaria. Hoanoderm 

 naziva on „entodermom", te naglasuje njegovu nepostojanost (pogledom na među- 

 sobnu svezu s .mesodermom" nije bilo njegovo mišljenje sasvim ispravno I. 

 M e t s c li n ikoff je držao, da u ontogeniji svih spužava osim sikandre i oblika 

 s amfihlastulom nastupa najprije mesoderm, a iz njega da postaje entoderm 

 (krivnja je za to mišljenje u nepoznavanju slojnog obrata). Treba samo svuda, 

 gdje Metsc h ni koff navodi ..entoderm" metnuti pinakoderm, pa je stvar odmah 

 ispravu ija. Ako se kod spužava i može govoriti o tri tjelesna sloja, treba uvijek 

 imati na umu. da je njihova diferencijacija znatno zaostala za prilikama u celen- 

 terata i ehinodt rmata, jer mogu prelaziti jedan i drugi. Genetski se najprije raz- 

 vija epidenn i neutralni meso-entodermni sloj, koji se poslije raspada u dva 

 različna sloja (slično je shvatio stvari Barrois, 3). Spužve nemaju ni fiksirana 

 usta ni odijeljeni hranidbeni organski sistem. 



Amfiblastula nije tipična niti primitivna ličinka spužava; zato Metsch- 

 nikoff pobija mišljenje F. F. S eh u Iz e a, daje gastrula za spužve karakteri- 

 stična. Premda je eto nauka o spužvinoj gastruli već tako davno svedena na 

 pravu mjeru, vuče se ona po knjigama sve do danas, pa se odlični poredbeni 

 embriolozi kao što su Korschelt i Heider muče, naravno uzalud, da u svakoj 

 ontogeniji spužava nađu gastrula-stadij, a toga za pravo i nema, što je Metsch- 

 nikoff prvi jasno izrekao. Najprimitivnije prilike s obzirom na građu i iglice 

 imaju se v po Metschnikof fu tražiti u askonskih oblika, kakvi su Ascilln i 

 Ascyssa. Sto više ni u primitivnijih celentarata nema gastrule, dakle je prava 

 gastrula uopće sekundarna tvorevina. U tome se s M e t s c h n i k o f f-om 

 potpuno slažemo. 



Postanak spužava zamišlja si Metschnikoff ovako. I spužve i hidroidi 

 kao najniži tipični celenterati) započeli su bivstvovati kao bičaste blastule. Bla- 

 stulu izgrađuju u jedan red poredane među sobom sasvim jednake stanice. Na to 

 je analogno onome, što znamo za Volvox, nastao nutarnji hranidbeni pareuhim 

 amebiziranjem i poniranjem pojedinih bičastih stanica, koje su progutale hranu. 

 Posebna probavna šupljina postaje naknadno, kad se više hrane nabralo. U hi- 

 droida je naknadno došlo do stvaranja jedinstvenog usnog otvora, dok su spužve 

 zadržale sistem razasutih otvora s jednim većim otvorom za izbacivanje. Gastrula 

 je dakle takvim okolišanjem postala u filogeniji. a ne invaginacijom (Haeckell 

 niti diferenciranjem bazalnih poloviua bičastih blastocita u probavili sloj (dibla- 

 stula, planea Ray Lankester). 



Prema faktičnom temelju, kojim je Metschnikoff tada raspolagao, iz- 

 gradio je dosta dobru hipotezu, koja pored svojih dobrih strana ima tu glavnu 

 pogrješku, što uzima, da je planktonski oblik bio ishodište za razvoj spužava, te 

 što ne uzima u obzir obrat slojeva niti promjene, nastale zato, što se promijeni" 

 način života (biološki moment). Važnost obrata slojeva prvi je upoznao Balfour. 



C. Balfourovo stajalište i shvaćanje spužava kao kolonije protozoa. 



lia 1 to u ro va (112) je teorija o spužvama veoma zanimljiva i poučna, premda 

 danas znamo, da je izgrađena na krivom temelju, t. j. na nedostatnom poznavanju 

 spužava tadašnjega vremena; ipak nam ona pruža lijep primjer, kako se duboko- 

 umnim domišljanjem može makar samo i prolazno podati cjelovita hipotetička 

 slika, koja može zadovoljavati i ujedno podati povod i smjer za dalja istraživanja. 



