102 



(vapnenaste i kremicne), uslijed toga da su postale preteške (a radiolarije, pa 

 foraminifere ?), te su dubile bentosku tendenciju, čime je onemogućeno post i<-i 

 Organizaciju višega stepena. Glavna je njihova svrha bila. pobrinuti se za hranu 

 i disanje, a to je postignuto uređenjem kanalarnog sistema. Događalo se to u du- 

 bokoj vodi, kao kolijevci bentoskih praspužava; život u plitkoj vodi dovodi de- 

 generativnu tendenciju u razvoju (bolje: natražno razvijanje). To se u prvom redu 

 tiče kalcispongija, u kojih se skelet pojednostavljuje, ali kanalarni sistem zato 

 pokazuje progresivnu tendenciju. To bi bila biološka strana pitanja. Pogledom na 

 tjelesne listove nije Vosmaer došao na čisto, .jer pisci stoje odviše u oprjeci 

 granica između ektoderma i entoderma). Spužve imaju mesoderm, pa ne samo 

 da m' pripadaju celenteratima, nego ni ne potječu od celenterata. Kanalarni sistem 

 spužava ne odgovara gastrovaskularnom sustavu celenterata (zašto ?). Na Cam- 

 bridge-skom kongresu zoologa nije se Vosmaer upuštao u pojedinosti, a nije ni 

 pokušao svojn prije iznesena teoriju prilagoditi znatnim činjenicama, koje su se 

 međutim otkrile, o općonoj pojavi obrata embrionalnih slojeva. Označio je samu 

 dvije mogućnosti o izvođenju spužava: oue su izašle direktno' i posebno od ostalih 

 metazoa iz redova protozoa, ili su istekle iz istoga korijena kao i svi ostali me- 

 ta/.oji. samo da su se zarana odijelili tvoreći sa celenteratima i ehinodermima 

 odjelite divergentne linije. 



Jedva je nužno, da se podrobnije bavimo naukom Thiele-a (153), koji 

 uzima, da «u spužve u cijelosti grana, koja se razvija natražno (degenerirajući 

 organizacija) a da je istekla iz ktenof'orskog praeblika. Svaku vjerojatnost oduzima 

 T h i e 1 e svojoj nauci, kad drži, da jednostavnost najnižih spužava nije primarna. 

 nego sekundarna, dakle bi najviše organizirane spužve bile najprimitivnije. Ta 

 nauka nije drugo, nego do skrajnosti izrabljena spoznaja, da U nekim linijama 

 spužava dolazi do izražaja stanovita natražna tendencija (Vosmaer). Na toj 

 osnovi, samo u nešto promijenjenom smislu, izgradio je i Marshall svoju 

 nauku o spužvama kao degeneriranim celenteratima. a i Balfour je u svoje 

 vrijeme nabacio mogućnost i ako ne veoma vjerojatnu, da bi spužve postale iz 

 degeneriranih alcionidija. Međutim možemo općeno reći, da bi takve teorije smjeli 

 uzimati samo onda, kad bi se sve spužve odlikovale samo negativnim karakterima 

 prema bilo kojoj grupi metazoa. No dok mi poreci tih negativnih karaktera na- 

 lazimo cijeli niz pozitivnih osebina, kojih ne vidimo u nikojih drugih metazoa, 

 dotle moramo odustati od tumačenja spužava kao o produktima nazadnog razvoja 

 (izraz degeneracija ne odgovara sasvim tome smislu). Zato je ipak moguće, da u 

 Vosmaer ovu smislu nastupa u pojedinoj od postojećih razvojnih linija spu- 

 žava nazadna razvojna tendencija, koja ni ne mora zadesiti čitavu organizaciju, 

 nego samo jedan sistem (osobito često skeletni-sistem). 



E. .Mišljenje Delage-ovo i Maas ovo. 



Godina 1890. važna je točka u historiji pitanja, koje nas sad ovdje zanima. 

 Te je godine izašlo u „('omptes rendus"' pariške akademije prvo priopćenje D«- 

 lage-ovo (19) razvojnoj povijesti nekih silieispongija. U tome i u daljem 

 kratkom priopćenju i20). te u opširnoj radnji, koja je nešto zakašujeno izišla 

 (Del age, 21), iznosi se, da se i ličinke viših spužava vladaju u principu jed- 

 nako kao amt'iblastule. t. j. da i u njih iz bičastih stanica ličinke postaje ..ento- 

 derm" a iz zrnatih ..ektoderm", dakle sve obrnuto, nego što se inače događa u 

 lieinaka metazoa. Držeći se točno poredbe S ostalim metazoima, morao se 1 1 e- 

 lage priključiti mišljenju B alfou r-ovu. da je u spužava za gastrulacije došlo 

 do potpuno i konzekventno provedenog obrata slojeva. Po tome mišljenju odgo- 

 varaju dakle zrnate stanice ličinke kod spužve bila aint'iblastula ili parenhimiila) 

 primitivnom entodermu, a bičaste stanice primitivnom ektodermu ostalih metazoa. 

 Delage nije prihvatio shvaćanje, kao da aint'iblastula pliva s entodermom naprijed 

 ili da u parenhimule oblaže čitavu površinu entoderm, što bi bio morao uzeti, ako bi 

 konsekventno provodio mišljenje, daje sve ono ektoderm, što je u ličinke naprijed 

 i na površini. Da učini obrat slojeva vjerojatnim, spominje Delage iz opažanja 

 Barroisa i I'. E. Schulze-a t. zv. pseudogastrule u sikandrp. Prije oslobođenja 



