— 104 — 



nosti uzima on u obzir kao vrijedne raspravljanja pogledom na izvođenja spužava. 

 Jedna je ud njih celenteratsko podrijetlo spužava (dotično s njima zajedničko 

 BV6 do stanja „gastrule u l, a druga je izvođenje direktno iz hoanoflagelata. 

 Mine hi 11 ističe općeno pojavu hoanocita u spužava, dok bi za prvu mogućnost 

 govorili samo najraniji procesi ontogenije (oplodnja, brazdenje). Budući da po- 

 tonje pojave dolaze i kod bilja i kod životinja sasvim općeno, a brazdenje je 

 uvjetovano više l'izično-kemičkim prilikama (količina žumanjaste tvari), nema to 

 kao argumenat u tome pitanju osobite zuatnosti; zato se Minchin priklanja 

 više k izvođenja spužava direktno iz hoanoflagelata, osobito s obzirom na neobično 

 vladanje embrionalnih listova. 



Knibriologija govori zato, da se najjednostavnije prilike vide u askona. Li- 

 činka clatrine odgovarala bi koloniji protozoa, složenoj od hranidbenih zoida; 

 samo bi pojedine stanice bile specijalizirane za reprodukciju ; to bi odgovaralo 

 prilikama u Volvoxa ili Proterospongije fSaville-K ent). U preda spužve imali 

 bi hranidbeni zoidi hoanocitni karakter, dakle bi larva, jer se nije morala (li 

 rektno hraniti, izgubila sekundarno kolar, koji bi se na hoanocitama pojavio istom 

 po slije metamorfoze. Primjećujem ovdje sa svoje strane, da je zaista čudno, što 

 se baš ni u jedne spužvine ličinke ne vide bičaste stanice s kolarom. Ako bi 

 M inehin u svom mišljenju imao pravo, moralo bi to biti ipak bar tu i tamo. 

 Ilaeckel (46. slika 16. na tabli 44. i slika 10. na tabli 30.) crta doduše na 

 ..ektodeniiniin" stanicama nekojih Učinaka ovratnike, kao i Heider za oskarelu, 

 no obojica čine to bez stvarne podloge. Jasno je, da se radi o našoj prvoj zoni 

 bičastih stanica, u kojoj su -vidjeli" ovratnike, jer su to očekivali. 



Modificiranjem nutritivnih stanica (hoanocita) postala je treća vrsta stanica, 

 koja je iz početka imala hranidbenu ili razdiobenu zadaću, a poslije djelomice i 

 skeletogenu. Te su stanice dobile tendenciju poniranja pod površni sloj izrazito 

 hranidbenih stanica. Dosada Minchin, kako se vidi. jednostavno parafrazira 

 svoja opažanja na ličinki oblika Clathrina klanca. Za ispitivanje, vrijednosti čitave 

 teorije može se uzeti tumačenje slijedećeg odsjeka u filogeniji, koji bi imao od- 

 govarati metamorfozi. Minchin sad veli: „Next follo\ved the very obsi.-un- 

 portion of the phvlogenetic historv in \vhich the ancestor became fixed" (Min- 

 chin. 116. Btrana 162.). Značenje dakle najčudnijeg odsjeka kod razvoja ostaje 

 tamno. M i ii c li i n veli samo toliko, da ,,fixation and the the reversal of the lavers" 

 padaju zajedno; da li je prvo uvjetovalo drugo ili obrnuto, to ne može prosuditi. 

 Pojava metamorfoze upućuje na veće filogenetske promjene, sačuvane u ontogeniji 

 samo skraćeno i nejasno. Za svoj neuspjeh u tumačenju metamorfoze tješi se 

 Minchin time, da se nailazi na sasvim istu teškoću, ako se polazi od pretpo- 

 stavke, da su spužve zajedničkog podrijetla s ostalim metazoima. 



Minchin ovo stajalište, koje se ni malo ne diže nad jednostavno parafra- 

 ziranje ontogenije jednoga oblika, gdje taj nije poduprt nikakvim biološkim mo- 

 mentom, ima ipak prednost pred stajalištem Delagea i Maasa time, što je više 

 neutralno s obzirom na pitanje obrata slojeva, te što ne isporeduje tako uporno 

 „embrionalne listove'' spužvine ličinke s listovima celenterata, nego što svakom 

 prilikom više ističe i posebnim nazivljem dijelova izražava morfološku osobitost 

 spužava pred svim ostalim ninogostaničnjacima. Mi se s onim, što nam Minchin 

 pruža, ne možemo zadovoljiti, jer je premalo i jer bitne stvari i lio kuša razjasniti 

 ostavljajući mnoge upotrebljive činjenice sasvim neupotrebljene. 



( ;. Remnina hipoteza. 



U historiji je našega pitanja, koliko je meni poznato, jedini Kemna 

 (67 69), koji je posvetio cijelu studiju samo razglabanju pitanja o karakterizaciji 

 i smještenjo spužava. Kim u a ne temelji svoju nauku, koju možemo nazvati 

 teorijom mikro fagije, na svojim istraživanjima ili uopće na novim nalazima 

 (a to ne znači nikakovo omalovažavanje njegova rada). U vrijeme, kad je Kemna 

 proveo bvoj pokušaj, naše je poznavanje spužava, što se tiče bitnosti, stajalo već 

 na istom stepenu, kao danas. Kemna se doista trudio, da prouči sve, što bi 

 takvom pokušaju moglo koristiti. Dakle se K e ni n i n pokušaj temelji na širokoj 



