— 105 — 



poredbenoj bazi i odlikuje se oštrinom duha i spretnošću kombinacije u upotrebi 

 bioloških momenata. 



Tri su glavne osobine spužava : njihove hoanocite pored apsolutne nestašice 

 knida, strujanje vode kroz pore u nutarnjost a kroz oskul napolje, te inversija 

 embrionalnih slojeva za metamorfoze. Sve te osobine imaju svoj zajednički razlog 

 ili ishodište u mikrot'agi j i. Pored toga imaju spužve i cijeli niz zajedničkih 

 karaktera s ostalim metazoama. Oboje se tumači time, što su i spužve i ostala 

 metazoa izišla iz protozojskih, dotično celularnih kolonija, koje su najprije bile 

 homogene i sferične s planktonskim načinom života, pa su se tek naknadno dalje 

 diferencirale. Odatle izlaze mnoge sličnosti između spužava i metazoa. Razlike 

 pak dolaze odatle, što su spužve izišle iz kolonija hoanoflagelata (po hoano- 

 citama), dok su ostala metazoa izišla iz kolonija kojih drugih protozoa. Toliko 

 uopće, a sad ćemo prijeći na specijalno izvođenje spužava. Veliku znatnost po- 

 laže s pravom Kemna na način hranidbe u spužava, jer pored mikrofagije po- 

 stoji samo intracelularna probava, što ni za jednu hrpu metazoa nije poznato ; 

 gastreja metazoa da je upravo postala uslijed prilagodbe na hranidbu s većim tva- 

 rima i uslijed toga na ekstracelularnu probavu (postanak ustiju i gastralne šu- 

 pljine). U razvoju ne nalazi Kemna za prvi odsjek (prije metamorfoze) ništa 

 osobito. Nestašicu ovratnika na bičastim stanicama tumači on životnim prilikama 

 larve, gdje bičaste stanice moraju djelovati i kao stovarište za rezervnu hranu 

 (im vanjska je polovina bičastih stanica ipak i te kako specijalizirana, pa bi mogla 

 imati i ovratnik !) ; u ostalom drži on, da i u hoanoflagelata mlađi stadiji nemaju 

 odmah ovratnika, nego da ga tek kasnije razvijaju oko biča, koji se odmah javlja. 

 Hoanocite, koje odgovaraju hoanoflagelatima. nijesu samo motorne nego i hra- 

 nidbene stanice, ali u ličinke djeluju tek sekundarno i prolazno samo kao mo- 

 torne i zato ostaju na površini. U filogeniji je na povećanoj blasteji spužve, kao 

 i na svakoj drugoj blasteji. došlo do disproporcije između povećanja površine i 

 obujma. Posljedica je bila ugibanje ili uvijanje blastoderma, što je u metazoa do- 

 velo do gastrulacije i stvaranja nutarnjeg probavila (putem invaginacije), dočim 

 su u blasteje spužve površne stanice zadržale pored motorne i hranidbenu funk- 

 ciju (zašto?). Sad predpostavlja Kemna, da je takva hoanoblastea (mi je tako 

 nazivamo za razliku od tipične metazojske blasteje) zasjela (zašto?) Po načinu 

 Balfoura uzima sad Kemna. da su vanjske hoanocite napustile čistu motornu 

 funkciju, a hranidbenu (hvatanje i probavu hrane) mogu obavljati hoanocite i u 

 nutarnjosti, a to je bilo povoljno i s obzirom na zaštitu kao i na mogućnost 

 daljeg povećavanja hranidbene površine. Ta se promjena mogla dogoditi po- 

 stepeno ali i naglo (Eimerova halmatogeneza) ; svakako se to u ontogeniji 

 ukratko događa u obliku obrata slojeva. Hoanoflagelatska priroda prvobitno svih 

 stanica primitivne spužve dovela je dakle do pojave obrata u ontogeniji, dok je 

 u filogeniji eventualno odgovarajući proces, t. j. ulaženje jednog dijela hoanocita 

 u nutarnjost teklo postepeno. 



To bi tumačenje čudne pojave „obrata slojeva" imalo svakako neku vrijednost, 

 slično kao i tumačenje, izneseno po Balfouru, ali može vrijediti samo tako 

 dugo, dok uzimamo, da je blasteja, složena od samih hoanocita, filogenetski oblik 

 odrasla organizma. Tumačenje uvijanja blastoderma, kod česa uvijeni blastoderin 

 uopće ne dobiva nikakve funkcije, nedostatno je, a prijelaz k sjedavom načinu 

 života sasvim je nemotiviran. Ostaje dakle samo element, koji je već Balfour 

 iznio uz naglašavanje hoanoflagelatske prirode blastodermnih stanica, što mu se 

 uopće čini kao glavna odlika spužava. Veoma je dobra argumentacija Kemnina. 

 kojom iznosi, da se određene sličnosti u filu spužava s ostalim metazojima daju 

 sasvim lijepo tumačiti sa „parallelisme d' ćvolution" ; to je otprilike isti princip, 

 koji smo mi navodili pod imenom razvojne tendencije (i Kemna jednom pri- 

 likom veli „tendence evolutive"). 



Oko teorije Kemnine nastala je pismena diskusija u istom časopisu bel- 

 gijskoga društva zoologa (68). Delage se u općenome drži prema toj novoj nauci 

 skeptično, kao prema svakoj filogenetskoj spekulaciji, ali priznaje znatnost od 

 Kemne naglašavanog principa mikrofagije u spužava, jer taj princip „satisfait 

 1' esprit". Znatan je prigovor Delage-ov, da nas ništa ne sili uzeti, da je kolar 



* 7a 



