109 — 



diferencijacija somatickih i generativnih stanica. Sve stanice 

 površine služile su gibanju (puzanju) i uzimanju hrane. Stal- 

 nosti oblika a ni polarizacije nije bilo. Ta je praspužva mogla 

 poput velike amebe svakim dijelom površine poći bilo u kojem 

 smjeru naprijed (stanje spongamebe). Stanice se ne smiju dalje za- 

 mišljati poredane u obliku jednoslojne ploče, nego i kao jedne nad drugima 

 nepravilno aglomerirane. bez ikakvih međuprostora. Sveza između stanica nije 

 kruta. Pojedina stanica, kad dođe do obilnijega plijena, može se povući u nu- 

 tarhjost nakupine, da tamo u miru probavlja. Suvišna hrana (chvrnus) dolazi i do 

 ostalih stanica (putem diosmose) a osobito onih, koje su napustile samostalno 

 hranjenje (u prvom redu praspolne stanice ili uopće reproduktivne stanice). 



Slika 3 J . Shematičke slike za ilustraciju izneseno,«' mišljenja o illogenetskom raz- 

 voju spužava. a, spongameba gledana odozgo ; b, poprečni rez kroz spongamebu 

 s dijelom međusloja (pleroma); c, nešto naprednije stanje; d, praspužva, u koje 

 čitava slobodna površina služi probavi, plerom razvijen s nešto skeletnih iglica; 

 nožni (puzavi) dio se odijelio ; e, poprečni rez kroz probavni dio, koji se dignuo nad 

 podlogu; /', na praspužvi započinje uvijanje površinskog sloja, a u isto se vrijeme 

 javlja vanjski pinakodernmi epitel ; g, poprečni rez kroz isto stanje; h, nešto na- 

 prednije stanje praspužve, od udubina su postale komorice, donje se sraščuju na 

 mjestima međusobnoga dodira; i, poprečni rez kroz isto stanje; A\ opčini stapljanjem 

 komorica nastao askon; l, poprečni rez k tome; m, iz praspužve, prikazane u slici 

 h, nastali ragon-tip (heterocelni) sa spongocelom ; komorice su ostale, ali komuni- 

 ciraju s pomoču kanala s novo nastalom centralnom šupljinom. 



Ovakva spongameba (slika 38. a, b) ima prirodnu granicu personalne 

 veličine. Kad se uslijed povoljnih životnih osobito hranidbenih prilika, prestigne 

 ta granica, dolazi do cijepanja u dvoje. Svaka od dviju odijeljenih polovina puza_ 

 na svoju stranu rastući dalje. Cijepanje je glavni način umnažanja. Pored toga' 

 ima i sporulacije naslijeđene (bar po tendenciji) još od jednostaničnih pređa, koja 

 se izvrgava sve više u spolni rasplod. Spore, koje se s vremenom diferenciraju 

 u mikrospore i makrospore, imaju bičeve (flagelatska tendencija), te umiju slo- 



