- 113 - 



nidbenog sloja u svezi sa stezanjem otvora 'hoanoderma) tako potpuno, da je 

 zaštitni sloj — pinakodermni epitel — ostavio samo sasvim uske prolaze, kojima 

 su hoanodermne partije, razdijeljene u pojedine komorice, općile s vanjskim 

 svijetom, dok su prema unutri ostale slijepo zatvorene. Otvori su, možda već 

 tada zatvorivi, bili ujedno za ulaženje i izlaženje struje. Doskora su te 

 komorice došle do dodira, što je naravno dovelo do s r a- 

 stenja njihovih b o ft n i h dijelova, dok su se n u t r a š n j i vršci 

 k o m o r i c a proderali. pa je tako jednim ma h o m nastao j e- 

 dinstven šupljinski n u t a r n j i s i s t e m, sav obložen bo a n o- 

 c i t a m a - - a to j e h'o anocel (slika 38. h, l) dok su ostali svi 

 otvori ili u s t a, spo m o ć u kojih su pojedine komorice s t o j a 1 e 

 u svezi s vanjskim svijetom (p o li s t o m i j a). Galerta s uklopljenim 

 stanicama i sa skeletnim iglicama potisnuta je u~ prostore između (sad posve 

 vanjskih) zaštitnih stanica, koje ftine pinakodermni epitel, i probavnog sloja, koji 

 se oko svakog otvora (sad pore) nado vezu je na taj pinakodermni epitel, pa je 

 prema tome gotovo sa svih strana zatvorena. U toj liniji pošao je razvoj 

 još i korak dalje, pa su se najprije samo k om u n i ci raj u će a onda 

 u jedno stopljene komorice otkinule od vanjskog pinakoderma 

 ina onim mjestima, gdje su direktno općile s vanjskim svijet nm 

 ..usta' - ) osim na jednom najviše položenom — mjestu. Na tim 

 mjestima (pora) postavile su se specijalne pinakodermne (nutarnje) stanice vra- 

 tariee. Ona pora, položena na najvišem mjestu, koja je postala što više proširena i 

 opkoljena od čitavoga vijenca tih stanica, što su kontraktilne i gibljive kako su 

 i bile. izvukle su se u oskularnu cijev, jer je tu posve pretegnula struja, koja 

 izvodi vodu. Na ostalim mjestima (pore za dovođenje struje) preuzela je pojedina 

 pinakocita (vratarica ili porocita) zadaću, da prema potrebi otvara i zatvara prilaz 

 vodenoj struji, koja je sada postala pravilna, pa se uslijed toga sekundarno ujedno 

 sliveni hoanoderm mora svaki put rastvarati, t. j. hoanocite se moraju razmicati, 

 da pripuste struju u hoanocel, dok je (fakultativno) stalni vršni otvor specijali- 

 ziran poglavito za ispuštanje upotrebljene ili prebrane vode (ekshalacioni otvor), 

 a morao je ostati veći, da odvodi vodu, koja je kroz sve druge otvore ulazila. 

 Uređenje struje uslijedilo je po fizičkim zakonima (princip kamina, samo mjesto 

 topline kao motora moramo uzeti razlike u tlaku uslijed udaranja hoanocitskili 

 bičeva). 



Još bi želio upozoriti na nekoje pojedinosti ovoga veoma važnog odsječka 

 filogenetske povijesti spužvine. Prodiranje nutarnjih stanica (buduće pinakodermue 

 stanice) na pojedinim mjestima površine, te time potiskivanje hoanocita, odijeljenih 

 sve više u pojedine hrpe kao i njihovo uvijanje u prostor (plerom) ispunjen ga- 

 lertom teklo je naporedo i postepeno. To se može slikovito prikazati (slika 37.). 

 Kao posljedica izlazi zakretanje hoanocita. Dok su na početku tog razvojnog pro 

 cesa hoanocite gledale upravo prema vanjskoj strani, čine one kod ulaza svake 

 komorice sa svojom dužinskom osju kut od 90°. Iza potpuno obavljenog procesa 

 nutarnjeg stapljanja komorica okreću se još za 90° od prvoga položaja, pa su sad 

 orijentirane upravo obrnuto negoli u početku. Uzmemo li na oko samo početni 

 i krajnji moment procesa, dobivamo utisak obrata. Ovako dakle izgleda obrat 

 slojeva spužve u filogenezi odrasla oblika. 



D. Prijenos stvaranja komorica i njihova s raste nj a na spongulu ontogenijul. 



Prije negoli prikažemo filogeniju organizacija drugih linija, iznijeti ćemo 

 naše mišljenje o filogenezi ličinke ili razvoju ontogeneze (ontogenetskog 

 lanca po Hertwigu>. Vidjeli smo, da je već spongameba imala svoju spongulu. 

 koja se sastavljala od sasvim jednakih manje više flagelatskih stanica ; te nijesu 

 imale sposobnosti, da se samostalno hrane u tome stanju, pa su se u cijelosti vra- 

 ćale u stanje spongamebskih stanica. Diferencijacije, što su ih dobivale odrasle 

 životinje, djelovale su naravno i na spolne stanice i tako su se prenosile (naslje- 

 đivale) u ontogeniju, pa i u slijedeću generaciju. Diobe ili cijepanja cijelog orga- 

 nizma postojala su tako dugo, dok je potrajalo i slobodno gibanje puzanjem, pa 



PRIRODOSLOVNA ISTRAŽIVANJA HltV. 1 SLAV., SV. 9. I Hl. 



