- 126 - 



kakvom „-đermu", nego sasvim specijalnim rasplodnim staničnim elementima, za 

 kuje međutim mogu đescendenti sekundarna preuzeti i druge funkciji': nadomje- 

 itavanja Bomatskih elemenata, pomlađivanje, nespolnu reprodukcija i regeneraciju 

 Pogotovu se stvar zamršuje time, Sto Be indiferentnim stanicama priključuju po- 

 jedine tjelesne stanice, koje su napustile samostalnu hranidbu, da preuzmu nove 

 funkcije, u prvom redu izvođenje skeletnih iglica (kasnije i vezivne tkanine). Dok 

 se kod primitivnije Bpongule (klatrina) mogu razlikovati indiferentne stanice, koje 

 se najprije odjeljuju iz blastoderma od somatskih stanica, pošto su se te kasnije 

 povukle (buduće pinakocite), a to odgovara filogenetskom tijeku, dotle kasnije 1a 

 razlika iščezava, pa se odmah za brazdenja odjeljuje skupni indiferentni materijal 

 za pinakođerm i za indiferentne stanice. To je onaj „eutomesoderm" starijih pi- 

 saca a „ektomesoderm" novijih pisaca, pa predstavlja dva genetski i morfološki 

 razlićna elementa, koji su uslijed posebnih embrionalnih prilika samo sekundarno 

 stopljeni gotovo u jedno, no samo prividno. M a a s ih je kušao razlikovati po 

 strukturi jezgre već od prvog početka pojave. 



K. Dalji razvoj u ontogenezi i filogenezi te pitanje obrata slojeva. 



Doveli smo praspužvu do organizacionog stepena, na kojem se mogao razli- 

 kovati puzav nožni dio, priljubljen uz podlogu, i slobodni probavni dio. sastavljen 

 od bičastih stanica. Između njih bile su pojedine indiferentne stanice, iz kojih su 

 uz izvjesne prilike postajali spolni produkti. Da se nakupi hrana za znatan dio 

 stanica, koje su u korist cijelosti napustile direktno uzimanje i prepariranje hrane, 

 nastojao je organizam povećati probavim površinu i to uz eventualni apsolutni 

 personalni rast ili povrh njega. Najjednostavniji je put, kojim se to moglo postići. 

 izboeenje slobodne površine, a to je bilo skopčano s izlučivanjem hladetinaste 

 tvari na staničnim bazama u međuprostor, koji je nastao upravo uslijed toga. 

 Dosada je taj međuprostor kao jednostavni subepitelij služio samo kao boravište 

 nekolikim indiferentnim i eventualnim somatičkim (u prvom redu probavnim) 

 stanicama, koje su obilnijim plijenom natovarene, došle ovamo, da u miru pro- 

 bavljaju, te da se odmaraju; nekoje su se ovdje dale eventualno na parasitiranje, 

 jer su probavne stanice na njihovim bazama izdavale suvišak izrađene hrane 

 Ichvlusi. Taj se subepitelij izbočivanjem hoanoderina. kako ga već možemo na- 

 zvati, ma da stanice još i nijesu pouzdano imale kolara, sve više povećavao, a 

 hladetinasta tvar. koja je ispunjavala taj prostor iplerom). služila je ujedno kao 

 uporište u jednu ruku hranidbenim stanicama, koje su udarale bičevima, pa su 

 trebale uporišta, a u drugu ruku stanicama tabana, koje su kod funkcije puzanja 

 pogotovu trebale takvo uporište. Pored toga je i cijelost, dižući se tako nad pod- 

 logu, trebala sve više neki nutarnji skelet za svoje držanje i za održanje oblika. 

 Tako započetim smjerom nije razvoj mogao poći jednostavno dalje. Uz 

 dalji jednomjerni rast dolazi svakako do konflikta između mase i površine. Dok 

 ma u kvadratima, raste obujam u kubima. Već u protozoa, koji imaju 



kuglaste kolonije, vidimo, da dosižu samo izvjesnu maksimalnu veličinu. I ku- 

 glasta površina hranidbenog epitela mogla je dospjeti skoro do te maksimalne 

 dopustive granice. K tome još dolazi tendencija, koju možemo motriti u cijelom 

 Životinjstvu, a koja ide za tim, da se zaštiti hranidbeni epitel. Tim je zahtjevima 

 zadovoljeno u razvojnoj povijesti spužava posve drugojacije nego u celenterata. 

 Razlog je tome osim u općen'o različnoj razvojnoj tendenciji poglavito u razlienom 

 ini hranidbe (intracelulama i Latercelularna hranidba). 

 I u jednom i u drugom slučaju postao je probavni sloj ili epitel nutarnjim. 

 U celenterata ima mi opkoliti jedinstvenu pravu probavim Šupljinu, u koju Će 

 putem jedinoga otvora ..ustiju" progutani plijen morati doći u dodir s pro 



bavnim Bokovima, Sto ih u tu šupljinu izluCUJU probavne dotično posebne žljezdaste 

 Ulice, koje su postali' daljom diobom rada. Kako je u celcntcratskoj l'ilngeniji 

 došlo do toga. ne ćemo sad ovdje podrobno raspraviti, no sigurno je. da to nije 

 bilo putem redovite invaginacije (Ha'eckcli. pa ni delaminacije (diblastula Ray- 

 Lankester), makar u ontogenezama nekih celenterata nalazimo bilo jednu bilo 



