— 128 — 



s izrazitom polarizacijom, u Brezi sa slobodnim plivanjem a određenom smjera, 

 ouđa vidimo, da U nje služi cijelost površine za gibanje s pomoću udaranja bi- 

 čevima, što u protospongije nalazimo na slobodnom kraju. U tome bi vladala do- 

 nekle kongruencija, u koliko smijemo ispoređivati puzav i sasvim slobodni orga- 

 nizam. Na blastuli gubi stražnji pol na važnosti kod funkcije plivanja. Budući da 

 je prijelaz, i/, larvalnog stanja u odraslu nužno skopčan metamorfozom, događaju 

 se priprave za tu metamorfozu poglavito na stražnjem polu. Sasvim prirodnim 

 slijedom, koji se oslanja na Biogenetski tijek odraslog organizma, rezultat su prve 

 priprave buduće spolne stanice (uopće indiferentne stanice). Na to nastupa onaj 

 ilio tjelesnih stanica, koji je od početka zadržao manje diferenciran karakter, a 

 to su pinakocite. Kao zadnje, koje imaju pretrpjeti histološku metamorfozu, ostaju 

 liieaste stanice prednjega pola. od kojih postaju hoanocite. Treba napokon i to 

 imati na umu, da između bičastih stanica i hoanocita postoji neka vrsta fiziološke 

 srodnosti; obje vrste stanica udaraju bičevima, no ipak se ne radi o pravom 

 srodstvu. U tome se naše predpostavke izvrsno slažu s embriološkim činjenicama. 

 Tako je došlo do toga, da na ličinki odgovaraju prednje stanice probavniin sta- 

 nicama na odraslim životinjama. 



Bilo bi bez smisla stvar ovako izražavati: prednji pol spongule odgovara 

 entodermu (s obzirom na odrasla stanja metazoa), a stražnji ektodermu. To bi bilo 

 određivanje ..tjelesnog sloja" s obzirom na njegovu sudbinu prema odraslom 

 organizmu. Ako bi pak rekli, poređujući spongulu kao takvu s ličinkom knidarija. 

 da prednji pol spongule odgovara faktično ektodermu, stražnji entodermu. no da 

 za prijelaza u odraslo stanje nastaje „obrat slojeva", a knidarijski ektoderm da 

 postaje entodermom spužve i obrnuto, onda to ne bi valjalo. Baš taj način pore- 

 đivanja dijelova, koji se ne smiju među sobom poređivati, doveo je do pojma 

 .obrata slojeva" u lošem smislu (zamjenjivanje* analognih komada s homolognim). 



Na sponguli nema ektoderma ni entoderma, bolje je što više, da se ne go- 

 vori ni o osnovama za ta dva morfološka dijela. Prvobitna se spongula izgrađuje 

 iz sasvim jednakih larvalnih bičastih stanica. Između organizacije spongule i 

 odrasle protospongije nema baš nikakve sveze, tako isto ni među njihovim prvo- 

 bitnim polarizacijama. Tek prenošenjem osobitosti odrasle spužve u sva mlađa 

 embrionalna stanja dolazi do nekih miješanja osobitosti obadviju organizacija, te 

 je s vremenom došlo do onoga stanja, koje je već prikazano. U tome su pogledu 

 spužve išle sasvim svojim osobitim putom, pa se njihove prilike ne mogu direktno 

 ispoređivati s prilikama kod knidarija. 



U knidarija postoji među polarizacijom i organizacijom ličinke (blastula, 

 gastrula), pa među organizacijom odrasla oblika (polipa) sasvim zakonit odnos; 

 ondje je autonomija ličinke neznatna. Gastrulacija je putem invaginacije takva 

 larvalna osobitost, a nastala je u svezi s polarizacijom u tome smislu, da u ličinke 

 za plivanja naprijed okrenut pol čini osnovu za vanjski ili zaštitni ektoderm 

 odrasla oblika; taj dakle za metamorfoze prilikom padanja na dno ne treba činiti 

 drugo, nego da reducira bič i da se na mjestu, ostajući u epitelijalnoj svezi, 

 obrati u ektoderm polipa. Stanice stražnjega pola u knidarijske blastule nose u 

 sebi osnovu za stvaranje probavnog nutarnjeg sloja. To oštrije odjeljivanje jedne 

 i druge osnove nastalo je tek tijekom ontogenetskih serija, Kaošto i sada u pri- 

 mitivnijih knidarija (mnogih hidroida) nije premještavauje budućeg entoderma 

 lokalizirano, tuko ono nije bilo ni u ontogenezama uopće a najvjerojatnije ni u 

 filogenezi odrasla oblika. Najprije je izlučen prednji pol ličinke od sudjelovanja 

 kod stvaranja entoderma. pa je bilo multipolamog ulaženja na srednjem i stražnjem 

 polu. Zatim je lokalizacija tako zvane „gastrulacije" bila sve oštrija, dok se nije 

 izvrgnuta u jasnu invaginaciju. Taj proces, koji se događao u serijama ontogeneza 

 (filontogenija) potpomagan je ili olakšan polaritctnim odnosima između ličinke i 

 odrasla organizma, a u svezi sa stvaranjem jedinstvene probavne šupljine i jedin- 

 stvenih ustiju. Kako ličinka plivajući zasjeda u pravilu prednjim polom, postalo 

 je zgodno, daše usta počinju stvarati na stražnjem polu ličinke, kad je već tamo 

 postajao i nutarnji entođorni. 



I knidarija, a vjerojatno i u nekih drugih metazojskih linija, razvijale su 

 se te prilike nekud jednostavnije i shvatljivije; uzeli snio ih kao normu, pa smo 



