— 135 - 



smjera u slučaju, kad je sama stanica fiksirana. Bič hoanoeite udara taku. da 

 opisuje svojom dužinom ovoj stošea. kojemu je vršak baza biča. opkoljena ko- 

 larom. Vođa navire u smjeru visine toga stošea prema bazi biča. U tome smjeru 

 mora postati neki laki tlak vode. Od baze se struja vode širi kao na kišobranu, 

 zaokrećući prema gore duž nutarnje stijene, kolara napolje. Na poprečnom pre- 

 rezu tog staničnog sistema strujanja zauzima sredinu deblji mlaz vode, koji ide 

 prema hoanociti, a oko toga središnjega mlaza ili struje, giba se voda u prste- 

 nastom mlazu u protivnom smjeru -- struja se vraća; to je povratna ili odvodna 

 stanična struja. Središnji mlaz vode. koji dolazi, jači je i aktivniji, jer ga gibanje 

 biča neposredno uzrokuje i goni. Na bazi prestaje to direktno djelovanje, pa ostaje 

 guranje vode, koja dolazi čas kasnije, dakle ova gura ili tlači i nagoni onu vodu, koja 

 je već stigla do baze biča, da se po strani izmakne i periferno iz kolara udaljuje. 



Da je tome tako, vidi se odatle, što se sitne čestice, suspendirane u vodi. 

 spuštaju na bazu kolara i dolazeći pod nekim tlakom, zabuše se ili prilijepe na po- 

 vršni sloj plazme. Tim se načinom hoanocita domogne sitniša, kojim se hrani 

 (mikrofagija). Sa druge se strane glede eksisteucije centralnog tlaka u smjeru aa 

 glavnu os hoanoeite može doći do spoznaje, kad bi takvu udarajuću stanicu 

 odijelili od fiksirane podloge. Takva bi se stanica, vrteći se oko uzdužne osi. 

 morala gibati u smjeru svog bazalnog kraja naprijed.*') To je dakle obrnuto nego 

 što čine obični flagelati. S hoanocitom je taj pokus teže učiniti, a da ona pri 

 tome svoj kolar ne uvuče, koji kod toga ima znatnu ulogu. Zgodniji su za to 

 hoanotlagelati. Oni su u pravilu bazalno pričvršteni, ali se pojedina persona lako 

 otkida. U tome slučaju pliva takov hoauoflagelat u smjeru bazalnog kraja. t. j. bič 

 ostaje na stražnjem kraju (Delage, 24). Držim, da se to naprosto može uzeti i 

 za hoanocitu, jer su bitne fiziološko-mehaničke prilike iste. Plivanje u smjeru 

 centralnog dovodnog mlaza ili struje dokazuje, da u tome smjeru djeluje onaj 

 veći tlak. U sjedavih hoanocita može se taj tlak očitovati samo u nekom pritisku 

 na galertu, pa je taj pritisak svakako jedan od faktora, koji kod prosuđivanja o 

 poniranju hoanođerma dolaze u obzir. 



Pomislimo sad oblu kuglastu spužvu, koja se bazalnim nešto odijeljenim 

 krajem drži podloge s pomoću puzave nožne ploče. Cijela izbočena površina po- 

 krivena je ne pregusto hoanocitama. od kojih radi svaka na svoju ruku. Prema 

 svakoj od njih dolazi u smjeru njezine glavne osi po jedna izrazito jača struja, 

 a oko svake od tih struja odlazi po jedna vjenčasta struja; te se eventualno kom- 

 biniraju, jer susjedne odvodne vjenčaste struje dolaze u neposredni doticaj, dok 

 su dovodne struje posve odijeljene. Ako sad zamislimo zbroj svih tih pojedinačnih 

 struja, vidjet ćemo, da su podjednako razdijeljene po svoj površini. Na prvi će 

 mah što više izgledati, da na površini spužve vlada neredovito komešanje vođe, 

 jer hoanoeite ne udaraju u taktu ili redomice. Pomislimo sad, da se cijeli izbočeni 

 i hoanodermom opkoljeni dio spužve odijeli i postane slobodan, taj bi sad stao 

 plutati, no jer ne će naći apsolutno jednake prilike u vodi (voda nije nigdje 

 apsolutno mirna) ne će efekt pojedinih struja, koje već po sebi ne moraju biti 

 sve jednako jake, biti naokolo isti, pa će djelovanje bičeva dovesti do rotacije. 



Sad je prilika, da ponovno upozorim na veliku razliku, što postoji po našem 

 shvaćanju između bičastih stanica u spongule i hoanocita odrasle spužve. Morfo- 

 loška razlika izlazi iz funkcionalne. Bičaste stanice valjada udaraju u glavnome u 

 jednom smjeru, i to s obzirom na glavnu os spongule prema natrag, pa jer je taj 

 smjer jačeg udarca u svih bičastih stanica isti. rezultira gibanje cijele ličinke u 

 jednom smjeru i to u protivnom nego što je onaj, u kojem se izvode jači udarci 

 pojedinih bičeva. Budući da ti udarci ne će biti u svakom pogledu jednolični i 



i Mi se tu stavljamo u protivštinu s Del age om i njegovim navodom, prema kojem 

 bi oslobođene hoanoeite morale plivati poput običnih flagelata s bičem naprijed. Međutim je 

 Del a, are sam sa sobom u protivurječju, kad ka/e. da Choanotlagellati upravo poradi nazočnosti 

 kolara plivaju obrnuto negoli obični flagelati, t. j. tako, kao da stoje neprestano pred nekakvom 

 zaprekom, pa plivaju natrag. Ako je Choanoflagellate prisilio kolar na takov način plivanja, onda 

 to mora vrijediti i za hoanoeite, dok imaju kolar. Cim hoanocita kolar uvuče, a to čini 

 na svaki znatniji inzult, plivat će poput običnih flagelata. /a nas taj slučaj ne dolazi u obzir, jer se 

 nas tiče hoanocita, koja funkcionira normalno, t. j. takva, koja udara bičem stožasto, a da je 

 baza. biča opkoljena izričitim kolarom. 



