— 138 — 



Stoga i iđe ne govorimo o invaginaciji, o gastralnoj šupljini te o ustima. 

 Spužve nijesu imale i nemaju ustiju, a njihove ličinke ne imaju blastopora. Istu 

 tako nemamo tu posla s gastralnim šupljinama; to .su od udubina postale šupljine 

 /,, provođenje vodene struje. I po svoj bitnosti i po svojem postanku jesu to 

 dakle sasvim heterogene tvorevine. Sto više ni sa sama usta metazoa nebih se 

 usudio tvrditi, da su u svake razvojne linije zaista homologne tvorevine. Već 

 među jednostaničnjacima imamu više vrsta staničnih usta u razli čn ih linija (n. pr. 

 Flagellata, [nfusoria). Vjerojatno je, da su i usta različnib metazojskih linija po- 

 stala zasebno, premda fiziološki odgovaraju manje više istoj tvorevini (Protostomia, 

 Deuterostomija). Ni za spužve ne ću da tvrdim apodiktički, da su sr komoriee 

 s otvorima razvijale u svih. linija i/, identičnog korijena; možda je samo razvojna 

 tendencija bila ista, a prilike slične. Ovako uređeno upadan je uzimamo, kako 

 ponovno naglasujem, samo kao prosječni nešto shematički proces, dok je u kojoj 

 liniji (Hexactinellida!) moglo ići i više slično nekom manje sređenom stvaranju 

 lakima s površine prema nutarnjosti. 



Budući da je upadan j em hoanoderma postalo odjeljivanje njegovo od slo- 

 bodne površine u svezi s potrebnim povećavanjem ukupne površine, došlo je 

 nužno đo diferenciranja epitela. Rilo da je povećavanje išlo samo na račun 

 prvotno vanjskog epitela (bičastog hoanoderma). bilo. što je vjerojatnije, da su 

 kod toga međutim sudjelovali' u pleromu bujnije razvijene manje diferencirane 

 stanice pinakocite u obliku ameboeita ili skeletoblastaj prodirući na površinu, u 

 svakom je slučaju onaj dio površinskih stanica, koji je dospio na mjesta površine 

 medu pojedine udubine, gubio postepeno funkciju hoanocita; bio je jednostavno 

 funkcionalno izlučen iz podržavanja struje i hranidbe (dioba rada), llasa pleroma 

 bila je naravno razmjerno smanjena, dok je organizam kao cjelina postizavao sve 

 veću personalnu veličinu. I' mjestima medu komoricama, dakle u hladetinastoj 

 tvari, imale su pored skeletnih iglica i nutarnjih pinakocita dosta mjesta i spolne 

 stanice. Oslobađati su se mogle prodirući u najbliže komoriee, od kuda ih je 

 struja iznijela napolje. posebnom gonocelu nema govora. Spolne su prilike 

 ostale i dalje takve, kakve su i bile, pa su se sve do u recentnih oblika uopće 

 slabo mijenjale. 



Dok su u početku komoriee bile samo dio vanjske površine, postale su 

 kasnije sve više nutarnjom tvorevinom, sve su se više emancipirale od površine, 

 s kojom su stajale u svezi s oštro omeđenim otvorom, oko kojega su pinakocite 

 preuzele službu pazitelja, te su prirođenim im kontraktilitetom mogle prema po- 

 trebi otvor proširiti ili stegnuti. Osobito je proširenje bilo nužno za propuštanja 

 spolnih produkata, a kasnije samih embriona, t. j. mladih spongula. Odrasle re- 

 centne spužve s takvim organizacionim stanjem čini se da nema. ako i ne bi bilo 

 nemoguće da se nađe; no u ontogenezama spužava, ma koliko larvalue prilike 

 bile nezgodne za očuvanje takvog stanja, nalazimo ipak u prolazu (i to samo 

 s jednom, međutim veoma razumljivom razlikom!, da pojedinačno osnovane ko- 

 morice prolazno ne komuniciraju s površinom. .Međutim poznajemo razmjerno 

 malo ontogeneza a još manje ih poznajemo do u tančine. Ima cijelih povećih 

 hrpa spužava, /.a koje ne poznajemo ni jedne ontogeneze, pa nije isključeno, da 

 će se naći i takvih, u kojih su prilike još povoljnije za sačuvauje originalne 

 morfogenezi . Mislimo osobito na oblike dubokih voda, gdje je eventualno vrijednost 

 planktonskih Bpongula sekundarno smanjena, pa su njihove larvalue osobitosti 

 manje istaknute ili reducirane. U tome pogledu može naše shvaćanje služiti kao 

 radna hipoteza, a i<t raži van je kao dokaz za valjanost našega shvaćanja. 



Kad smo sretno došli do slike praspužve sa rastavljenim, jednakopravnim, 

 i nutarnjosti slijepo zatvorenim komoricama, onda je dalje lako. Dalje po 

 inje kuglastih komorica (uz otprilike jednoličan, eventualno na slijepom dnu 

 nešto povećan tlak, a jednoličan otpor sa strane galerte, koji se postepeno nad 



vladava), dovelo je do kontakta i\n tim slijepim krajevima komorica. Kako iz 



morfogeneze metazoa u tolikim slučajevima znamo, dovode takve prilike uvijek 

 do Braštenja i do prodora, I u odraslih spužava dosta je da između dviju persona 

 dođe do kontakta maku- uz neznatan tlak. pa odmah dolazi do Braštenja, na koje 

 slijedi proilir dotičnog epitela (konkrescencija). Ovdje su bile prilike za taj 



