— 142 - 



Po našem mišljenju imamo kod prosuđivanja askona uzeti osobito d obzir, 

 da u njih prevladava rast u visinu, dakle da vladaju cjevasti ili vrećasti oblici, 

 a ne kuglasto kijačasti ili gomoljasti. Pored toga ne naginju osobitom stvaranju 

 hladetinaste tvari, a to je pored osobitosti skeleta bilo slabo a korist održavanju 

 organske samostalnosti pojedinih komorica. Prilike ontogeneze ukratko sinu pri- 

 kazali, pa se vidi. da one ni jesu bile ni najmanje povoljne za to. da se sačuva 

 originalan način stvaranja hoanoderma dotično komorica. Kod klatrine ne zalaze 

 ipak bičaste stanice skupno i sređeno u nutarnjost za metamorfoze, a ni u leu 

 kosolenije nema tipične invaginaeije, pa se jedinstven hoanoeel tek sekundarno 



otvara, a oko njega se konstituiraju hoa rite iza pojedinačnog okreta za 180". 



pretrpjevši uz to histološku metamorfozu. U „kukuljice" nema jednostavno mjesta 



nivanje pojedinačnih komorica. .Međutim poznajemo zasada tako malo askonskih 

 ontogeneza, osobito stadije za vrijeme metamorfoze, da je bolje čekati na dalja 

 istraživanja, jer je moguće, da će se s vremenom naći povoljniji objekt s prostra- 

 nijim pleromoin dotično spongulocelom. 



1 u ontogenezama drugih metazojskih hrpa nalazimo s obzirom na stvaranje 

 probavne šupljine veoma promijenjene prilike. Nas ovdje zanimaju najviše kui 

 dariji. I" najnižih knidarija, a to su hidrozoa, među njima pak Hvdroida, nikada 

 gastralni epitelij ne osniva jedinstveno, a sama gastralna šupljina postaje 

 naknadno medu solidnom nakupinom nutarnjih I „entodermnib" ) stanica putem 

 neke dehiscencije. Isto tako postaju i usta naknadno. U ontogenezi askona po- 

 staju pore i oskul bez ikakve suradnje boanoderma iza kako se ovaj već konsti- 

 tuirao naokolo jedinstvenog hoanocela, a to se nikako ne slaže sa starim mišljenjem, 

 da je oskul blastoporus, nastao invaginacijo'm ..entođerma". Za nas je sigurno, da 

 put. kojim ovdje ide ontogeneza, nimalo ne odgovara putu. kojim je napredak 

 organizacije išao u filogenezi askona. 1 sam uređaj pora s osobitim pinakocitama 

 (porocitama) kao sposobnosl oskula, da se zatvori putem potpunog i prolaznog 

 Brašćenja, govori jasno protiv prvobitnosti tih uređaja. 



Medu akalkarnim spužvama nije dosada nađen homocelni tip, niti se taj u 

 ontogenezi njihovoj vidi kao „rekapitulacioni" stadij. Analiza ontogeneze u oskarele 

 i plakine, koja se mogla navoditi kao primjer rekapitulacije homocelne organi- 

 zacije, pokazat će, da one ne mogu služiti za tu svrhu. Međutim među samim 

 kalcispongijama imamo dvije homocelne linije, za koje se sve više pokazalo, što 

 je dalje naše znanje napredovalo, da se oštro medu sobom razlikuju, tako da su 

 moderni sistematici (Minchin i Bidder) te dvije linije posve odijelili (Ascetta 

 i Ascvssa linije). Naravno da oni to zato čine, da stavljaju svaki od ta dva orga- 

 nizaciona tipa na korijen od po jedne beterocelue linije. Bidder (6) pravo 

 radi, kad ruši ogradu, što ju je podigao stariji sistem, između homocelnih i hete- 

 rocelnih kalcispongija, kao dvaju zasebienih redova, te više pazi na ostale zajed 

 ničke osobine. No ima razlike između njegova i našeg shvaćanja, jer mi ne ćemo 

 staviti Ascetta i Ascyssa-tip na korijen, nego na vršak obadviju razvojnih linija 

 kalcispongija, dotično na vršak od po jedne pobočne linije, koja se od glavne 

 odvija. U dvije linije je dotle sekundarno iz heterocelnog tipa 



li ocelni i to, koliko dosada znamo, samo među kalci 



spongijama. Razlog će tome biti u građevnim osobitostima, koje su taj razvojni 

 smjer protežirale prilike skeleta, galerte, sklonost za srašćivanjem komorica. 

 uslijed naginjanja na rast i stvaranje cjevastih oblika); ostale su spužve manji' 



jale na taj razvojni smjer, no teoretska mogućnost za to mora se eventualno 

 dopustiti i kojoj drugoj hrpi spužava (osobito među mnogobrojnim linijama 

 demosponjS ij i 



Mi dakle izvodimo askone (Clatfirhtfi, Leucosoletiia iz heterocelnih pređa; 

 naravno da Be to nema shvatiti u tome smislu, kao da bu se tipične heterocelne 

 Bpnžve, i iv ijenim dovodnim i odvodnim kanalima putem neke 



redukcije i naknadnog stapljanja svih k one.-, prometnide u homocelne. Premda 



je i taj put moguć, za askone ilije vjerojatan. Obje linije homooelnih spužava 

 zarana su se odijelile od glavne linije kalcispongija. koja već onda nije bila jedno 

 ■ tu n. pr pored ostalog Svcandra i Svcissa-linija). Prijelaz iz orga- 

 nizacionog stanja s mnogo zasebičnih, prema nutarnjosti slijepo zatvoreni! ko 



