— 149 — 



bit će u svezi sa sekundarnom modifikacijom njihova razvoja u ontogenezi. Pri- 

 stašama izvođenja heterocelnog tipa od homocelnog ne pada lako svesti ontoge- 

 niju (stvaranje komorica) demospongija na ontogeniju sikona. U demospongija 

 nema govora o stvaranju izraslina na olintskom stanju. U tome pogledu imamo 

 laku zadaću, jer smo postavili podlogu s koje se mogu prilike svih heterocelnih 

 razvojnih linija shvatiti jedinstveno. 



M. Razvoj u demospongija s obzirom na oskarelu. 



U više smo navrata upozorili na važnost činjeuice, da u ontogeniji demo- 

 spongija postaju komorice u pravilu posebno, a ne da postaju poput izraslina je- 

 dinstveno osnovanog hoanoderma. Tek sekundarno uz pomoć pinakoeita, koje u 

 spongulocelu često stvaraju već unaprijed kanale, dolaze u međusobnu svezu, 

 kako s našeg stajališta postuliramo. Pored larvalnih osobitosti spongule (spongu- 

 loderm sa specijaliziranim bičastim stanicama) nije provediva mnogostruka inva- 

 ginacija, kako je mi zahtijevamo za filogeniju. Modifikacija tog procesa tijekom 

 niza outogenija pošla je i u demospongija sličnim putom kao u klatrine. Početak 

 je metamorfoze u obadva slučaja u principu jednak. Neredovito utonule bičaste 

 stanice obilaze se ili se opkoljuju na površini prodirućim pinakocitama, koje se 

 nad njima zatvaraju u bilo zaštitni, bilo puzavi pinakoderm. U klatrine je po 

 tome svaka bičasta stanica za sebe zabavljena svojom histološkom metamorfozom 

 kao i obratom polarnosti. Ostaje mogućnost, da će se naći i takvi oblici, u čijoj 

 Će ontogenezi hoanocite u tome stanju pokazivati bar tragova bivših višestrukih 

 komorica. Brisanju tog prvotnog morfogenetskog procesa u ontogenezi klatrine, 

 pomoglo je pored nezgodnih larvalnih prilika osobito i to, što je i u odrasla oblika 

 stadij posebnih komorica već davno preturen, dotično nije se nikada do kraja 

 razvio, pa je ta promjena naravno djelovala i na ranije ontogenetske stadije. U 

 demospongija potonji faktor uopće ne dolazi u obzir, a i prilike su spongule za 

 uščuvanje filetskih karaktera toliko povoljnije, što je spougulocel redovno pro- 

 straniji, a indiferentne stanice i nutarnje pinakocite manjega su opsega, pa je 

 izlučivanje hladetinaste tvari a i opseg spongulocela veći. 



U nekojih linija demospongija diferenciranje je pinakoderma ranije, pa 

 zauzima dijelom i stražnju površinu spongule; stvaraju se skeletne iglice, a 

 katkad se diferenciraju i komadi spongocela (plosnim pinakocitama opkoljeni do- 

 vodili ili odvodni kanali); ipak se i pored takvih prilika za zasjedanja stvara 

 puzavi nožni dio. Događajima u pupalnom i postpupalnom stauju (bez olintskih 

 osobina!) nemamo onome, što smo već sprijeda rekli, ništa dodati. U pojedinosti 

 stvaranja sistema strujanja ne marimo se dalje upuštati. 



Prelazimo odmah na neke specijalne slučaje, za koje se na prvi mah može 

 činiti, da govore protiv našeg shvaćanja. To je u prvom redu ontogeneza Osca- 

 relle. Pogotovu je to vrijedilo za tu ontogenezu, kako ju je prikazao Heider 

 (52); međutim je stvar dobila znatno drugi izgled, kad je Maas (92) ponovno 

 istražio ontogenezu toga oblika kao i Plakine (Maas, 99) iza kako je otkriven 

 „obrat slojeva" u ostalih spongula tipa pareuhimule. Pored sikona bila je onto- 

 geneza oskarele glavni oslon za nauku o primarnosti homocelnog stanja i izjed- 

 načivanja spužava s celenteratima, usuprot tome, što je i u tom slučaju invagi- 

 uacija ,,entoderma' ; uslijedila na protivnom polu larve, nego što bi smjelo biti i 

 ma da ličinka zasjeda ustima, a oskul postaje kao novotvorevina. Stanoviti pa- 

 ralelizmi, prema onome što se opaža na amfiblastuli. ne daju se poreći, samo se 

 tu radi o sponguli tipa blastosfere s veoma prostranim, galertom ispunjenim 

 Bpongulocelom. 



U demospongija išla je diferencijacija stanica na sponguli u pravilu istim 

 smjerom, kao u spongule klatrine, to jest dediferencirane ili uopće indiferentne 

 stanice zašle su zarana u spongulocel i ispunile ga, čime je stvaranje komorica 

 znatno modificirano. U amfiblastule je ta diferencijacija strogo polarno prove- 

 dena, a da je pri tome spongulocel gotovo sasvim reduciran. Trećim smjerom 

 razvila se stvar u oskarele, a dosta slično i u plakine (možda će se naći i više 



