— 4 — 



kupino knida. Te su pak nakupine u pravilu namještene tako, da gledaju sprijeda 

 i straga, a ne desno i lijevo, ako uzmemo za osnovicu orientacije smjer hidrorizina 

 rasta. Tomu treba još dometnuti, da hidranti rastu u pravilu na mjestima, gdje 

 se ukrštavaju uzdužne i poprečne linije hidrorize a potom i pogranične linije 

 zoeeija. Iz toga slijedi, da je svaka nakupina knida okrenuta prema jednom od 

 obiju susjednih orificija zoeeija. 



1 nehotice pomišljamo na odnose u drugog aberantnog hidroida, što ga je Gosse 

 točno prije 60 godina opisao pod imenom Lar sabellarum (citirano po Hincksu 

 27). I larov hidrant je 'bilateralan, samo što mjesto knidnih nakupina ima dva 

 končasta tentakula. Oba tentakula stoje na istoj strani golog hidranta ispod 

 dvousne proboscide. Smještaj obaju tentakula stoji u kondieionalnoj svezi s polo- 

 žajem hidranata. Hidranti stoje oko ustiju cijevi, koju nastava Sabella a ovo je 

 anelid, koji na sličan način kao shizoporela proizvodi struju s pomoći] trepavica; 

 za lar je dakle probitačno, da okrene svoje „ruke" prema otvoru cijevi a da ipak 

 ne smeta sabelu u njenim kretnjama (izvlačenje i uvlačenje u zaštitnu cijev). 

 Tako se lar domogao bilateralne građe a slično se jamačno dogodilo i u naše 

 halokorine. Stoji li ovo moje shvaćanje, tad bi to bio lijep prilog spoznaji znat- 

 nosti vanjskih odnosa (životni odnosi) za morfogenezu u Lamarckovu smislu. 

 Bilateralni se građevni tip nije razvio u kondieionalnoj svezi s karakterom pod- 

 loge i s načinom života poradi propadanja abilateralnih hidranata (izlučivanje 

 djelovanjem selekcije), nego poradi aktivnog prilagođivanja radijalno osnovanih 

 hidranata (u knidarija vlada tendencija za radijalnom građom). 



Sve u svem mogu reći za halokorinine korme, da su to plazavi kormi naj- 

 primitivnijega tipa. Budući da njihova hidroriza samo ponavlja morfološke linije 

 žive podloge, ne ističu se ti kormi, pa ih se može veoma lako pregledati. Jedino 

 svojstvo, koje nas upućuje na prisutnost toga hidroida, jest smeđe-crvena boja 

 hidrorize. Boja ta stoji do zrnaca, koji su uklopljeni u entodermnim stanicama. 

 Za promatranja živih objekata (opažanja iz Trsta) ističu se živa i nagla gibanja 

 hidranata, koji također sadržavaju u entodermnim stanicama crvenkasta pigmentna 

 zrnca u velikom broju. Još bi spomenuo, da gonosome nijesam našao ni jedamput. 

 Nespolni su hidrauti od dvije vrste. Većinu hidranata sačinjavaju hranidbeni 

 polipi, među kojima ima nepravilno raštrkanih obrambenih polipa, koji su u 

 znatno manjem broju. Premda su obrambeni polipi nešto veći a i dosta različno gra- 

 đeni od običnih hranidbenih hidranata, ipak je bilo nužno potanje ispitivanje, 

 dok sam otkrio taj dimortizam nespolnih hidranata. Poredba s drugim epizoičkim 

 hidroidima upućuje nas na mišljenje, da postanak dimorfizma ove vrsti stoji u 

 uzročnoj svezi s epizoičkim načinom života. O tome će biti više govora kod 

 raspravljanja o biologiji i srodstvu naše halokorine. 



2. Građa i način rasta hidrorize. 



Ne znam. dali ima korma još kojeg plazavog hidroida, u kojih bi hidroriza 

 bila tako plastična i agilna kao što je to u ove halokorine. Prije istraživanja na 

 osobitim 'preparatima i s jačim povećanjima, mislio sam. da je u tog oblika hi- 

 droriza uopće sasvim gola, bez ikakve hitinske kutikule. Ne sumnjam, da i ta 

 osobitost stoji u svezi sa životnim običajima halokorine. U većine epizoičkih 

 atekatnih hidroida, koji nastavaju pojedinačne veće životinje, odnosno njihove 

 kućice, vidimo baš obrnuto, jer hidroriza izlučuje obilno kutikule ne samo hi- 

 tinske nego i mineralne (Hy dracti n i n a ej. Stim u svezi razviše se često 

 trnoviti ili skeletni obrambeni polipi. Druga se pak hrpa epizoičkih hidroida iz 

 porodice Corvnidae odlikuje slabini kutikularuim ovojem hidrorize. Pripadnici 

 ove hrpe, o kojoj će kasnije biti više govora, drže se više mehke ili žive podloge 

 a ne toliko vanjskog skeleta domadara. 



Hidroriza raste na vegetacionim vršcima. koji su uvijek gotovo goli. Na tim 

 mjestima dolazi živo stanieie u neposredni kontakt s podlogom; tu se razvija 

 međusobni utjecaj epizoičkog hidroida i podloge. Kao što tjemena ploča hidran- 

 fcova ili gonantova pupa određuje definitivno i nepromjenljivo vanjski oblik hi- 

 droteke, gonoteke te hidranta i gonanta, tako i vegetaoioni vršak hidrorize u 



