stanica. Na slobodnoj površini, to jest na onoj, s kojom se hiđroriza drži organske 

 podloge, epitelne stanice izlučuju sasvim tanahni sloj hitinske tvari, s pomoću 

 koje je uopće bidroriza pričvršćena uz podlogu. Sveza hidrorize s podlogom nije 

 veoma čvrsta, jer se bez veće muke može neozleđena hiđroriza skinuti s podloge, 

 tako je bar na konzerviranom materijalu; možda je za života i drukčije. Ostali 

 dio hidrorizina ektoderma imade i mnogo subepitelijalnih elemenata (slika 3.) 

 pored pljosnog epitela, koji isto izlučuje vanredno tanahnu opnicu hitiua, tako da 

 se hiđroriza prikazuje golom. Pored indiferentnih stanica ima tu sva sila knidocita 

 različnih razvojnih stanja. Uvijek je i veći broj knida, koje su već dogotovljene 

 ali nijesu postavljene, pak je sigurno, da i u halokorininom ektodermu hidrorize 

 nastaju knide i da su u njem spremljene, kako sam to dokazao za mnoge druge 

 hidroide (Hadži 17 i 18). Već se kod slabijeg povećanja (slika 3 a) ističu u 

 hidrolizi ovelike kruškolike knide svojim osobitim sjajem, poput malih dragulja. 

 Dogotovljene knide pak i one u razvoju vide se osobito uz obje strane 

 manje prozirne cijevi, gdje sam ektoderm počiva na podlozi, pa je potpuno 

 proziran, kao i u postranim lapovima. Razlika između ..gornjeg ektoderma' - i 

 „donjeg ektoderma" lijepo se vidi na medijanom uzdužnom rezu kroz hidrorizu 

 (slika 3 b). 



3. Morfologija i histologija hidranata 



A. Hranidbena persona (gastropolip ili gastrozoid). 



Polip halokorine pripada novom, do sada sasvim nepoznatom tipu hidroidskom. 

 Hidrant nema tentakula a ipak je bilateralan; knidni organi čine ga takvim. 

 Osobito se to ističe u obrambenog hidranta, gdje se bilateralnost glavnih knidnih 

 organa potamnjuje njihovim stapanjem, ali se zato pojavljuju jednostrano pore- 

 dani akcesorni knidni organi. Već poznajemo jedan bilateralni oblik atekatnih 

 hidroida, to je već navedeni rod Lar Gosse. Ipak uije vjerojatno, da bi bilate- 

 ralnost obaju oblika stajala do užeg srodstva. Vjerojatnije je, da se radi o slučaju 

 konvergencije; osnova, iz koje se razvila bilateralnost, u oba je slučaja različna. 

 Lar ima dva tentakula. koji inseriraju na istoj strani tijela, pa je vjerojatno, da 

 su ostali članovi tentakularnoga vijenca reducirani poradi prilagodbe na speci- 

 jalne životne prilike (rub cijevi sabele). U lara su i usta bilateralna, dok u halo- 

 korine nijesu. Svakako bi bilo od interesa poznavati knidne odnose roda Lar; iz 

 literature, koja mi je na dohvatu, nijesam mogao da upoznam tih odnosa. Kom- 

 paraciona vrijednost knida, kako sam je zagovarao odavno, ističe se sada sve 

 većma i od drugih autora (isporedi najnoviju radnju Brocha 7). U drugog po- 

 znatog atekatnog hidroida: Polypodium hydriforme Ussov. koji je bilateralan 

 s obzirom na položaj tentakula, razvila se bilateralna simetrija poradi parasitizma, 

 dakle ponovno pod utjecajem vanjskih odnosa. 



a. Nestašica tentakula. 



Najznatniji morfološki karakter halokoriniua hidranta je nestašica tentakula, 

 koji su nadomješteni knidnim nakupinama (rozetama). U epizoičkog oblika hi- 

 droidskog Monobraehium MereschkowskyM (W a g n e r, 56) ima samo jedan 

 tentakul. Epizoizam monobrahija sasvim je druge vrste nego u naše halokorine. 

 Hidroida bez tentakula ima medu atekatima u više porodica, pa je posve vjero- 

 jatno, da su ti različui hidroidi bez tentakula postali u više linija neovisno jedni 

 o drugima. Pitanje je, gdje je nestašica tentakula primarna, a gdje je sekundarna, 



*) C. Mereschkowsky : On a new Genus of Hvdroids from the White Sea, 

 with a sliort Description of other new Hvdroids. Ann. Mag. Nat. Hist. 8er. 4. Vol. 

 XX, p. 220 — 229, pl. V, VI. Obretnik je nalazio tog neobičnog hidroida isključivo na 

 klopci školjkara : Tellina solidula i to samo na jednom kraju klopaka. 



