— u 



pljosuog epitela iz nosi u sva 

 tri smjera plohe neko 005 

 mm. Plazma im je fino va- 

 kuolirana a na slobodnoj je 

 površini zgusnut sloj; prave 

 kutikule nema. Nukleopla- 

 zma je gusta, fino granuli- 

 rana a izraziti zrnati nu- 

 kleolus često je opkoljen 

 svjetlijim dvorom (slika 

 6 d, pod utjecajem reagen- 

 cija?). Nukleji variraju obli- 

 kom, pa se čini, da su pla- 

 stični i da njihov oblik, oso- 

 bito spljoštenost, stoji do 

 stanja kontrakcije samih 

 stanica. Mišično-epitelne sta- 

 nice veoma se intensivno 

 drže pogranične lamele. Hla- 

 detinasti sloj dosta je slabo 

 razvijen, ali se jasno ističe. 

 Značajno je za ektoderm 

 drškastoga dijela hidranta, 

 da ga izgrađuju gotovo 

 isključivo spomenute epite- 

 lijalno-mišične stanice. Bazi- 

 epitelijalno položenih indi- 

 ferentnih stanica ili mladih 

 knidocita uopće nema. Tek 

 se tu i tamo nađe po koja 

 gotova ali putujuća ne po- 

 stavljena knidocita. To je 

 znak, da pored sve spljo- 

 štenosti epitela postoje intra- 

 celularni prostori, po ko- 

 jima mogu putovati ame- 

 boidne stanice (slika 6 h) 

 s kuglastim sitnim zrncima, 

 koja veoma intensivno lome 

 svijetlo. U hranidbenog po- 

 lipa nema nikakvih postav- 

 ljenih knida na tom po- 

 dručju. Na površinskim preparatima vide se tu i tamo, među pravilno poredanim 

 velikim nukleima epitelnih stanica, manji nuklei, za koje je vjerojatno, da pri- 

 padaju nervnim stanicama. Na rezovima, koji su bojadisani željeznim hemato- 

 ksilinom, nijesam mogao svom sigurnošću naći nervnih stanica. 



Ektoderm se hidranta mijenja na prijelazu od drškastoga do glavičastoga 

 dijela. Stanice postaju više te svaka zaposjedne manji dio površine. Jezgre po- 

 staju manje ali ku»lastije; zbog toga je moguće, da im je sam obujam jednak 

 jezgrama u ostalih mišično-epitelijskih stanica. Ovaj vid zadržava ektodermni 

 epitel sve do ruba centralno postavljenih ustiju. Osobito je visok epitel na teri- 

 toriju knidnih nakupina. U potonjima ima samo postavljenih knida ili pak go- 

 tovih, koje su ovamo doputovale, ali se još nijesu postavile. Nikako nema tu 

 indiferentnih stanica s knidama u razvoju. U halokorine ima dvije vrste knida. 

 U znatnoj su većini velike jajolike knide (slika 7.). Dužina same kapsule iznosi 

 neko 18 y., a najveća širina (u donjoj trećini kapsule) neko 12 \>-. Eksplozioni 

 kraj šiljatiji je od bazalnoga. I druga vrsta knida ima u glavnom oblik velikih 

 knida, samo je eksplozioni pol nešto manje zašiljen i dužina im iznosi neko 8 \>- 



:Slika 6. Halocoryne epizmca Had/.i. a entodermna stanica 

 drškastoga dijela hidranta za potpune ekspanzije, ektoderm 

 pokriva iz vana kao ekscesivno tanki epitel. b nešto kontra- 

 liirana entodermna stanica, c mali dio longitudinalnoga reza 

 kroz ektoderm drškastoga dijela hidranta, od entoderma se 

 vide samo baze. ti — /' jezgre epitelno-mišičastih stanica ekto- 

 derma (drškasti dio hidranta) gledane s plohe, (j jednako po- 

 većana jezgra hranidbene stanice. /* ameboidna zrnata stanica 

 (granulirana amebocita) iz ektodermnog subepitelija drškastoga 

 dijela hidranta, eh jezgra ektodermne epitelijalne stanice, en 

 jezgra entodermne hranidbene stanice; be baza entodermuih 

 stanica; ni nieduslojna lamela; s sokom ispunjeni prostori u 

 hranidbenih stanica. 



