15 - 



hidroida. Pred svim se entodermom ističe krajni dio gastropolipa. koji čini nu- 

 tarnju prevlaku pružive proboseide. Od usnoga ruba pa otprilike do sredine vi- 

 sino knidnih rozeta stere se posve žljezdasti dio entodermnog epitela. Visoke a 

 razmjerno uske stanice na gusto su poredane te i one. koje nijesu bojadisaiie. 

 eine tamniju zonu; to je još izrazitije na bojadisanom preparatu. Tu stoje žljez- 

 daste stanice jedna do druge. Jezgre su im prema onima ostalih stanica male i 

 bazalno položene (slika 5.). Ova zona prelazi postepeno prema ostalom dijelu 

 probavnog epitela. koji seže sve do podnožja polipa. Probavno-mišičaste stanice 

 mjehuraste su i velike, na bazi i postrance su peterostraue a na slobodnom kraju 

 ispupčene prema probavnoj šupljini Išli ka 6 a, h. U ispruženom stanju polipa 

 te su stanice duge neko 008 mm, a visoke neko 0'025 mm. Čitava se plazma 

 drži slobodnoga kraja a osim plazme, koja se drži uz tanku stijeni', prolaze sre- 

 dinom stanice samo pojedine plazmatske niti. spajajući distalnu plazmatsku na- 

 kupinu sa bazom stanice, u kojoj su uklopljena kolutasta mišićna vlakanca. 

 Pretežni je dio staničine nutrine ispunjen vodenastom tekućinom i otuda dobiva 

 stanica mjehurast izgled. Ovako raspoređeuje plazme i tekućine (staničnog soka) 

 stoji jamačno u uzročnoj svezi s postankom rigidnosti u ispružena polipa. Kad 

 se naime kolutaste mišice steguu. izvode na mjehuraste entodermne stanice znatan 

 pritisak a tekućina zatvorena u stanicama, postaje elastična i zamjenjuje tako 

 nutarnji ili vanjski skelet; ona ima tu prednost, da ne priječi izdašno i korisno 

 skraćivanje, jer elasticitet zatvorene tekućine traje samo tako dugo, pok se te- 

 kućina nalazi pod izdašnim pritiskom. 



Plazma je probavnih stanica alveolarna te ispunjena raznolikim zrncima; 

 medu njima ih je mnogo smeđaste boje. Otuda dolaze dva paralelna uzdužna 

 traka, koji se ističu dužinom polipa u prerezu. U glavnoj nakupini plazme uklop- 

 ljena je jezgra s izrazitim nukleolom. Jezgra je kuglasta, često s mrcžastom 

 strakturom i mjeri neko 6 u.. U manje ili više kontrahovanog polipa probavile 

 stanice postaju manje sočne, prema tome i manje te uže i više (slika 6 a, 6). 

 Prema bazi polipa nestaje sve više mjekurasti karakter probavnih stanica, tako 

 da ove prelaze postepeno u kubične solidne t. j. posve plazmom ispunjene sta- 

 nice hidrorize. 



C. b r a m b e n i p o 1 i p I m a h o polip ili m a h o z o i d). 



Halokorina je dimorfan oblik, možda i trimorfan, jer ne znamo, nema li 

 posebnog blastozoida ili ne niču li gonofori na običnim hranidbenim polipim 

 S obzirom na veliku sličnost halokorine sa klavatelom je potonje vjerojatnije; i 

 n ptilokodija niču gonofori na bazi gastrozoida. Na prvi se čas ne razabire, da 

 bi pored hranidbenih polipa bilo i drugih, jer se mahozoidi kod slabijeg pove- 

 ćavanja jedva razlikuju od gastrozoida. Ni mahozoidi nemaju tentakula. Mjesta 

 tentakula zauzimaju knidne nakupine, koje se u mladih mahozoida jedva razli- 

 kuju od onih u gastrozoida. Mahozoidi su znatno rjeđi od gastrozoida, ali je teško 

 dati kakvi razmjer u striktnim brojevima, budući da ih katkad uopće nema ni 

 na većoj površini, drugi put je po jedan na svakih 6 — 10 gastrozoida a rjeđe 

 ih je po više na užem prostoru. Možemo mirne duše tvrditi, da s obzirom na 

 mahozoide ne vlada u halokorine ni u kojem pogledu znatna ustaljenost, te se 

 čini, da se radi o obliku, koji se usred morfološke diferencijacije adaptira na 

 specijalni način života u zajednici sa shizoporelom. Podloga ne daje halokorini 

 nikakve posebne zaštite, olakšava joj samo dobavu hrane pase hidroid mora sam 

 pobrinuti za obranu. 



Izrašteni mahozoid u svakom je slučaju veći i jači od prosječnog gastro- 

 polipa. Potpuno ispružen mahozoid mjeri do 2 mm, i on je isto tako rastezljiv 

 kao i uastrozoid a tanak je tek nekoliko stotinaka milimetara. I mahopolip ima 

 na bazi, gdje prelazi u hidrolizu, sad više sad manje izraženo odebljano pod- 

 nožje, a na slobodnom je kraju odebljani glavičasti dio. Na glavičastom dijelu 

 nema proboscidi ni traga, a po tome nema mahozoid ni ustiju. premda je gastro- 

 vaskularna šupljina dobro razvijena sve do vrška glavičastoga dijela (slika 



