— 24 — 



naš oblik u sistem. Nužno je ne samo da dobro poznajemo oblik i njegovu građu, 

 \,r da ga usporedimo s nekim poznatim atekatnim hidroidima. 



Pripazimo li na oblik i veličinu knida u našega oblika, lako ćemo se ođlu- 

 čiti, pored sve nestašice tentakula, da ga avrstimo u sekcijn Capitata. Oba- 

 zremo li se dalje na histološka gradu hranidbenog polipa, osobito njegova ento- 

 derma, zaključit ćemo. da halokorina pripada porodici Corynidae. Na taj nas 

 zaključak nagoni još i to, što su knide hranidbenog polipa postavljene u đistinktnim 

 nakupinama, koje točno odgovaraju glavicama korinidskib tentakula. Sporedno je 

 pitanje za sistematske svrbe, dali se ima nestašica tentakula svesti na redukciju. 

 ili je ta nestašica prvotna karaktera. Općeno se uzima, da je nakupljivanje knida 

 zametkom tentakula, a na to da se knidna nakupina izvukla kao u kakvi produ- 

 ženi držak, u os kojega je ušao i entoderm, pak da isti samo obrnuti put preva- 

 ljuje tentakul i za redukcije. Karakter gonofora ne može sam o sebi odlučiti o 

 pripadnosti porodičnoj, dosta je ako poznajemo morfološke karaktere trofosome. 

 I" drugu se ruku halokorina dosta znatno razlikuje od prosječnog tipa korinidskog 

 hidroida, pa je sva prilika, da stoji bliže hrpi s jednim vijencem tentakula. kojoj 

 pripada Clavatella. Međutim u tom pogledu nije halokorina sama. 



Pored oblika Hydrichihys mirus, koji je Fewkes (12) opisao još godine 

 L887., nađena su u novije vrijeme još četiri oldika epizoičkih atekatnih hidroida 

 i to: Nudiclava monocanthi Lloyd 1907. (38), Ftilocodium repens Coward 1909. 

 (11). Hydrichthella epigorgia Stechow 1909. (51) i lehttfocodium sareotretis .lun- 

 gersen 1911. (31). Svi oblici imadu dosta zajedničkih obilježja, pa ih je Stecho\\ 

 udružio u posebnu hrpu: P t i 1 o c o d i i n a e, kao potporodicu korinida. a K ii h n (35) 

 u potporodicu Hy dri eh th ellin ae. Prednost ima po našem mišljenju prvo ime. 

 jer je za ptilokodium obretnica toga oblika (Cowarđ 11) htjela osnovat novu 

 porodicu i predložila ime: Ptilocodii dae, a to je očito suvišno. Za ptilocođium 

 i bidrihteln nema sumnje, da spadaju zajedno kao posebna hrpa u porodicu ko- 

 rinida. Glavičasti tentakuli obrambenih polipa te oblik i veličina knida daju nam 

 sigurno jamstvo. Nešto je manje sigurna pripadnost roda Hydrichthys Fewkes, jer 

 tu nema tentakula niti knidnih nakupina, pak bi trebalo paziti na knide. Po sli- 

 kama 1' e \v keso vim (12) može se razabrati, da mlade meduze bidrihtisove nose 

 na eksumbreli velike korinidske knide. Donekle nam pomaže oblik pripadne me- 

 duze. Pisac je naziva sarsiji sličnom, (po A. G. Maveru [39, strana (56/67] vje- 

 rojatno je, da hidrihtini pripada Sarsia Jlammea Ilrtlb), a sarsije pripadaju ko- 

 donidskim- meduzama, a ove korinidskim polipima. Sve to podupire mišljenje, da 

 je bidrihtia pravi korinid i ako je veoma reduciran. Slično je i sa ihtiokodijem. 

 Za knide ihtiokodija, koje su viđene samo u ektodermu cenosarka. kaže J u n- 

 gersen, da su -fairlv large 1 '; time nas upućuje na korinidski tip knida. Ihtio- 

 kodijeve su meduze poznate samo u sasvim nedoraslom stanju, pričvršćene još 

 na blastostil. Da se radi o kodonidi. zaključujemo otuda, što Jungcrsen opisuje 

 u eksumbreli mnogo velikih knida. U neoslobođene meduze veoma su razvijena 

 samo dva tentakula, dok se Čini, da SU ostala dva tentakula ipak već u zametku. 



Ovo se ne protivi kodonidskoj prirodi tih meduza, jer eto vidimo i u mlade 

 netom oslobođene meduze hidrihtisa tek dva potpuno razvijena tentakula. dok su 

 ostala dva tentakula zaista tek u zametku. Nešto je nesigurno, dali ptilokođiji- 

 nama pripada rod Nudiclava Lloyd. Epibioza s ribom i nestašici tentakula jedini 

 mi povod, što se nudiklava uvrštava medu ptilokodine. Neobični su navodi 

 Lloydovi glede građe gastrozoida, pa će biti nužno ponovno detaljno histološko 

 istraživanje. Kako na ribama ima i hidroida drugih porodica (primjer Stglactis 

 minoi Ucoek). a i atentakulatnih (Inermnih) hidroida i u drugim hrpama, nije 

 pripadnost nudiklave sigurna. Neprilično je još i to, što Lloyd nije u nudiklave 

 našao knida. a ni slobodnih meduza nema. nego samo sporosaka. 



Neobično je, da u potporodice ptilokodina svaka vrsta čini ujedno i rod za 

 se. Generično je rastavljanje poznatih oblika potpuno opravdano; ako ove oblike 

 isporedimo s vrstama drugih hrpa, razlike su medu njima zaista više nego speci 

 lične. Elazlozi bi tome mogli biti dvojaki. Ili je ta pojava privremena, a razlog 

 joj je u tome, što se radi o oblicima, koje rijetko možemo opažati, pa eventualno 

 postoji i više srodnih vrsti, koje vežu poznate rodove, sanci što još nijesii otkri 



