— 27 — 



1'5 mm) nemaju t e n t a k u 1 a ali imaju ispod dobro razvijene p r o- 

 boscide dvije knidne nakupine u obliku ružice (rozete). Nešto 

 veći mahopolipi imaju gastralnu šupljinu, ali nemaju ustiju. 

 Uitav je slobodni kraj u njih zaposjednut knidama, a osim toga 

 je uzduž hidranta u jednoj crti poredano do 5 akcesornih 

 knidnih nakupina. 



Gonosoma: nepoznata. 



II. Lafoeina vilae-Telebiti sp. n. 



Uvod. 



Sam nalaz jedne nove vrste ne bi bio dovoljan povod, da se o tome piše 

 posebna rasprava, pa ni onda, kada bi se ticalo vrste, koja pripada dobro obra- 

 đenom rodu, a ticalo bi se samo karakterizacije njenih specifičuih razlika bez 

 daljuih posljedica po veliku sistematiku ili po znanje o građi, razvoju i biologiji 

 dotične hrpe. Takav bi slučaj bio, kad bi se imala opisati nova vrsta, recimo, 

 roda Hydractinia>i Aglaophenia, Plutnularia, bez obzira na općena pitanja. U 

 našem slučaju nije tako jednostavna vrsta, da bi se smjela bez potanka opisa 

 smjestiti u faunističku listinu, koju ću jedamput morat složit za hidroidske oblike, 

 sabrane za svih četiriju vožnja -,Vile Velebita." Oblik, o kome ovdje raspravljam, 

 pripada naime slabo poznatom rodu. Što znam opisane su dosad samo tri vrste 

 roda Lafoeina M. Sars, 1 ) a dvije od njih: L. tenuis M. Sars i L. macoima Levinsen, 

 nađene su češće i to samo u arktičkim i subarktičkim vodama. Podrobnija građa 

 lafoeine nije uopće poznata, a osobito nije izvjesna spolna generacija. Brochu 

 (6) se činilo, da je na rezovima kroz rizokaulični kormus vrste Lafoeina mazima 

 Levinsen opažao gonangije, koji su zatvoreni u gonoteku, a ta se ni oblikom ni 

 veličinom ne razlikuje od hidroteke, tako da je Kiihn u svojoj skupnoj obradbi 

 hidroida (Kiihn. 35, strana 136.) navodi kao slučaj osobito primitivnoga gonan- 

 gija. O građi gonofora ne veli Broch ništa: mora da su mehki dijelovi korma 

 bili slabo konservirani, ali mu se činilo, da se jaja razvijaju u gonoteki, koju 

 ostavljaju tek gotove planule. To ne bi bio za porodicu Campanulinidae 

 običan slučaj, te bi sjećao na neke kampanularide. Poradi tih navoda Broch-ovih 

 uzima se sasvim općenito, da rod Lafoeina uc producira slobodnih meduza, pa se 

 poradi toga kao i poradi razvijenih nematofora (mahozoida) oštrije razlikuje od 

 inače najbližega roda u porodici Campanulinidae: Cuspidclla Hincks. 



Za naših vožnja na „Vili Velebita'' imao sam sreću po tri puta naći korme 

 majušnog hidroida, uvijek na plutajućem sargasu. što smo ga iz mora digli na 

 palubu. U prvi sam čas mislio, da taj hidroid pripada u rod Cuspidclla Hincks i to 

 u najobičniju vrst C. humilis Hincks, koju je već Piepcr (47) našao u Ja- 

 dranskom moru. Tek podrobnije je ispitivanje dovelo do rezultata, daje to jedna 

 Lafoeina. Pogotovu me veselilo, kad sam u većem broju našao gonangije, koji 

 su se svojom veličinom isticali među sitnim hidrantima kao kakvi divovi. U go- 

 nangijima se razvijahu prave meduze iz porodice Eucopidae, za koje nije 

 moglo biti sumnje, da se oslobađaju, jer su nekoje bile potpuno spremne da 

 isplove. To mi je dalo još veću pobudu, da stvar bolje istražim,, ne bi li našao 

 u kakve će se meduze razvijati gonofori, ne bili tako unaprijedio za jedan stepen 

 prirodni sistem leptomeduza, a time i sistem tekatnih hidroida. U tu sam svrhu 

 gonangije, istraživši ih najprije u cijelome, srezao u serije rezova, te iz rezova 



*) Prvi je našao hidroida toga tipa zapravo M. Sars, otac G. 0. Sara-a, te mu 

 je i ime Lafoeina tenuis dao M. Sars još god. 1868. („Fortsatte Bidrag til Kunđs 

 kaben om Dvrelivets Udbredning i Havets Dvbder. Christiania. Vid.-Selskab. Forh. f. 

 1868.). Ipak navodi G. 0. Sars (48, str. 119.) isti oblik ovako: Lafoeina tenuis, M. 

 Sars. n. gen. et sp. Jedni pisci navode Sarsa oca kao osnovatelja vrste, a drugi sinu. 

 Mislim, da prednost ima M. Sars. 



