4n — 



linije, upućujem samo na dvije veće hrpe: hidraktinine i ptilokodinioe. Za obje 

 je linije sigurno, da su mahopolipi puštali od gastropolipa time, što je funkcija 

 hranidbe napuštana postepeno, a funkcija žarenja pojačavana (diferenciranje 

 8 diobom rada poradi kormiđijskog načina života uz podlogu). Za ptilokodine u 

 prvoj sam polovini rasprave podrobnije rasvijetlio postanak mahopolipa na osnovi 

 nalaza učinjenih na halokorini. Mahopolip još ima gastralnu šupljinu, mahozoid 

 je više nema. U tom je pogledu osobito zanimljiva hidrihtela; ona ima također 

 mahopolipa, koji se jedva razlikuje od tipičnog gastropolipa (nestašica proboscide 

 s ustima); dok gastropolip iste vrste nema niti tentakula, mahopolip ih ima. 

 Pored toga se mahozoidi sa solidnom entodermnem osi i s glavičastom nakupinom 

 knida nalaze na ilistalnom kraju, a to su glavna građevna obilježja svih maho- 

 zoida, a onda i nematofora. koji su postali iz mahozoida. Redukcija ide u toliko 

 dalje, što se napušta gibanje s pomoću mišićnih vlakanaca. Najprije nestaju ko- 

 lutasto poredane mišice entoderma. Zbog toga izvlačenje ameboidnim putem mora* 

 biti polagano, a samo kontrakcija može biti nagla, a to s pomoću uzdužnih mi- 

 šićnih vlakanaca ektoderma. Napokon se reduciraju i uzdužna mišićna vlakanca 

 u ektodermu (nematofori), a gibljivost se uopće umanjuje ili pak teče sasvim na 

 način ameboidnog sincicija Isarkostili,, obično udruženi s nematoforom). Persone 

 ove specijalne vrste, kao i blastostilne. postepeno se reduciraju s obzirom na 

 organizaciju u cjelini kao i s obzirom na diferencijaciju pojedinih staničnih 

 elemenata 



Rekao sam, da među atekatnim hidroidima ima mahopolipa u razlićnim li- 

 nijama, koje divergiraju sigurno već od vremena, kad nije bilo specijalnih ma- 

 hopolipa; nastali su dakle polifiletski. ali na osnovi jedne te iste tendencije u 

 razvitku. Na određene životne prilike odgovarali su razlieni hidroidi razvitkom 

 posebnih obrambenih persona. Ta ista tendencija u razvitku prenesena je i u te- 

 katne hidroide. te se prema prilikama pojavljivala u različnim linijama razvitka. 

 Ne samo da nije dokazano, nego nije ni vjerojatno, da bi tekatni hidroidi bili 

 postali monofjletski. to jest, da se nadovezuju u prošlosti samo na jednu liniju 

 atekatnih hidroida sve one linije, po kojima su se razvili tekatni hidroidi. St 

 dublje proučavamo srodstvene odnose hidroida, to zamršenijima ih nalazimo. Spa- 

 janje recentnih hrpa s nekoliko divergentnih ili konvergentnih crta ne znači 

 ništa, to je shematiziranje, od koga nema nauka koristi. Ostavljajući za sada po 

 strani pitanje glede ishodne hrpe među atekatnim hidroidima za izvođenje te- 

 katnih, htio bi samo upozoriti na jedan oblik među klavidama (po Stechovru. 

 1 5-2 1 hrpa hidraktinina), a to je rod Clathrozoon Spencer ili po Hargittu Krm- 

 tosum. Spencer (50) je za taj oblik osnovao posebnu porodicu Hydrocera- 

 tinidae, Kiihn (35) je degradira na subfainiliju H y d ro cerati n in e a Ste- 

 chow jednostavno meće klatrozoon među hidraktinine. U klatrozoona imadu ga- 

 stropolipi hitinski ovoj. koji mnogo sjeća na hidroteku, a zovu je pseuđohidro- 

 tekom ili hidrantoforom, jer misle, (Stechow. 52, Kiihn 35. dok Hargitt. 23. 

 govori o „cjevastoj hidroteci"), da taj ovoj nema nikakvog bližeg odnosa prema 

 pravoj hidroteci. Isto je s mahopolipima klatrozoona, koji su neobično slični ma- 

 hozoidima naše lafoeine, jer su do vrha zatvoreni u nematoteke, entodermna im 

 je os solidna, a na distalnom su kraju postavljene baterije duguljastih knida. Iako 

 klatrozoon ili njegov najbliži predšasnik nije direktni pred lafoeine, ipak ta 

 sličnost pokazuje na konvergenciju određene tendencije razvitka, zbog koje je 

 postala ne samo tekalna tvorevina već i mahopolip s potpunom mahotekom. a to 

 je ponovno znak makar i nešto dal j noga srodstva. Svakako je od velikog inte- 

 resa, što obje vrste polipa paralelno stiču ovoj u isto vrijeme; to pak jasno po- 

 dupire nauku, da je mahopolip doista gastropolip, koji se reducirao i preobrazio 

 poradi specificiranja. 



['. Mahopolipi tekatnih hidroida. 



• ■< je razmotriti odnose mahopolipa u tekatnih hidroida. Kiihn 1 35. 

 strana 257. ) u svojoj općenoj obradbi hidroida zaključuje, da „die Machozoide 

 sind kein allgemeines Theeaphorenmerkmal" i da u porodica kampanularida. 



