42 — 



slijedi, da su primitivni kampanulinidi doduše preuzeli od svojih preda tenden- 

 ciju za stvaranjem mahozoida, ali da je ta tendencija veoma oslabila u samoj li- 

 niji razvitka kampanulinida, te daše aktivnom sačuvala samo u te jedne ili dvije 

 pi dlinijc (oploriza. ako doista ovamo pripada!). To oslabljenje tendencije za stva- 

 ranjem posebnih mahozoida. koje se pojavilo pouzdano u svezi s jačim razvitkom 

 operkularnog aparata, koji pruža dovoljno zaštite, prenijelo se i na porodicu ser- 

 tularida, čija se linija razvijanja rano odijelila od linije kainpanulinida. Da nije 

 moralo odmah sasvim nestati tendencije za razvitkom mahozoida, vidi se po tome> 

 što u male porodice sintecida postoji oblik s mahozoidima (Hypopyxis Allman 

 1888.1. Za ovu je hrpu najvjerojatnije, daše odijelila od zajedničke linije oblika 

 sa cjevastim hidrotekama na raskršću kainpanulinida i lafoeida ili bar blizu toga 

 raskršća. Sintecide su se odijelile od zajednički- linije sigurno prije, nego što su 

 se odijelile sertularide. Nestašica poklopca nije dopuštala, da sasvim ugasne ten- 

 dencija za stvaraujem mahozoida. 



Dolazi na red zanimljiva porodica La i'oei d ae. Neki uvaženi pisci, kao 

 Levinsen (371. Brodi (6) i drugi, drže, da su lafoeidi primitivniji od kain- 

 panulinida, to jest, da je linija s poklopcima (operkularnim aparatima) proizašla 

 iz linije s cjevastim otvorenim tekama, kao što su u lafoeida. Drugi pisci (n. pr. 

 K ii h n. 35, pa Stecho\v, 52) drže obrnuto vjerojatnijim. Međutim je prepirka i 

 protivnost suvišna. Niti je recentni tip pa i najjednostavnije lat'oeide bio isho- 

 dištem diferenciranju obiju linija kao niti ikoji tip recentnih kampanulinida. 

 Kampanulinide su stekle distinktni operkularni aparat (na osnovi opničastog ovoja 

 pupa) tek iza kako su se odijelile od zajedničke linije s lafoeidskim pređima. 

 Tendenciju za razvitak mahopolipa preuzele su obje linije od pređa, a osobitost 

 kampanulinida, zbog koje ih se rado uzima kao primitivnije, u tome je. što u njih 

 gonangiji (osobito gonoteke) nijesu pošli u razvitku onim osobitim smjerom, po- 

 radi kojega su se u lafoeida razvile kopinije ili gouangijske nakupine. Lafoeidi 

 se razvijali poredno dalje, a da i oni nijesu imali od početka na teci gladak i 

 potpun rub. Od bliskoga ishodišta otejepila se i linija hebelida, u koje su hidranti 

 manje divergentni od onih u lafoeida, ali su zato gonangiji veoma različni. Vi- 

 djeli smo, da je u kampanulinida tendencija za razvitkom mahozoida znatno osla- 

 bila. I među hebelidama s velikim hidrantima i tekama nije ta tendencija oso- 

 bitu aktivna. Ipak je i u te porodice za sada bar jedan rod s mabopolipiina: 

 Bedotella Stechow, koji su obretnici (Pictet i Bedot, 46) htjeli smjestiti među 

 kampanularije. Znatno je, da se mahozoidi bedotele odlikuju od mahozoida la- 

 foeine svojim oblikom (drškastim kuglicama). 



I lafoeida je tendencija za stvaranjem mahozoida bila aktivnija, ali ponovno 

 vidimo, da razvitak nije u svih podlinija išao jednako. Najtipičniji lafoeidi nemaju 

 mahozoida. Osobito su mahozoidi razvijeni u jedne hrpe, koja je građom korma 

 specijalizirana, a to su rodovi Perisiphonia i Zygophylax (potonjem rodu pripada 

 po Stechowu, (52) i Kitchijeva Bnicella). l'erisifonija sjeća na hidrihtelu među 

 atekatnim hidroidima, jer ima dvije vrste mahozoida. Jedna od njih ima teku 

 točno istu kao u hidranta: cjevasta teka stoji na tanahnom dršku, a raste iz onih 

 stabalaca laksialnih tuba), iz kojih niču i hidranti. I u zigofilaksa sjećaju maho- 

 zoidi oblikom svojih teka na hidroteke. te se mogu renovirati poput ovih 

 [Zygophylax biarmata Bili.. Stechov, 52, slika 88. i. 1' Levinsenova (37) roda 

 Abietinella imademo rijedak slučaj, da ima mahozoida i pored hidranata s pravim 

 poklopcem (derivat krovića). Nijesmo još sigurni za sistematsku pripadnost ovog 

 neobičnog oblika, jer mu nijesu poznati gonangiji; većinom ga stavljaju u blizinu 

 zigofilaksa*) i perisifonije. 



I poznali smo glavne linije razvitka tekata. Jednoj pripadaju samo kanipa- 

 nularidi, a drugoj kampanulinidi. lafoeidi, hebelidi, siutecidi i sertularidi. Preostaje 

 još treća linija, kojoj pripadaju haleciidi s kampanopsidama i plumulariđi. Glede 

 ove linije stvari su veoma pregledne i jasne. Kanipanopsiđi čine bez sumnje po : 

 stranu manju liniju, koja nije razvila osobito bogatstvo oblika, i već su se rano 

 odijelili od zajedničkog korijena, napuštajući diferencijaciju teke. ono malo 



■> Prvi je Jađerholm (29) opisan taj oblik kao vrsto roda Zygophylcuc. 



