52 



Slika 25. Enclteilota »kuki 

 Neppi-Stiasnv. Kopija slike 

 mladog primjerka iz Jadran- 

 skoga mora sa 4 tentakula 



(očito kržljavo razvijen pri- 

 mjerak). Po: Neppi i Stiasnv 

 ' (U. tab. III. slika 32.). 



D Hartlaubove meduze stoji uza svaku rubnu nabreklinu samo po jedan cirus, 

 a 4 čira stoje interadijalno sasvim slobodno. 



Na osnovi svega toga, što sam naveo, veoma je vjerojatno, iako nije doka- 

 zano sa potrebnom sigurnošću, da gonofori naše lafoeine izrastu u euheilotu. 

 Dosta je slična naša mlada meduza onoj, kbju je opisao Hartlaub (24), 

 (Campanulina hineksii), ali je položaj i razdioba čira različna. Grada naše me- 

 duze upućuje na euheilotu, a ona Hartlaubove većma na halopsu. Još hi spo- 

 menuo, da je u Jadranskom! moru nađen jedan oblik eubeilote, koji su Neppi i 

 Stiasnv (44) opisali kao novu vrstu: Eucheiloia maasi. Donosim kopiju (slika 



25.) neizraštenog eksemplara te euheilote. Tu vidimo 

 samo četiri potpuno izraštena tentakula, 1 ) a svaka na- 

 breklina nosi po dva čira. Izuzetno mogu ciri otpasti, 

 a to se događa u svih euheilota. osobito ako se razvi- 

 jaju u nepovoljnijim životnim prilikama. Uza svaku 

 rubnu nabreklinu idu po dvije statoeiste. Dovle se 

 potpuno slažu ta mlada euheilota i naša još neoslobo- 

 đena meduza. Međutim naša meduza ima jedva 5 mm, 

 dok ova slobodna meduza, iako nije izraštena. ima već 

 3 mm, ta se dakle dalje razvila. 1 u naših meduza, koje 

 su zatvorene u gonoteci, može se na rezovima raspo- 

 znati, da je umbrelarni rub među rubnim nabreklinama 

 ponešto deblji, nego drukčije. Posve je dakle vjero- 

 jatno, da će se za slobodna života razvijati i drugi 

 tentakuli. Među glavnim radijalnim tentakulima pojav- 

 ljuju se u euheilote osnove daljnih tentakula, opet 

 svaka s jednim parom čira. Broj se statocista dalje ne 

 množi. U korist našemu mišljenju možemo navesti i 

 to. da pisci, koji se bave samo sistematikom meduza, stavljaju euheilotu tik uz 

 mitrokomu poradi velike sličnosti u građi. Za mitrokomu je pak Met s eh n i ko i'f 

 (41) nesumnjivo dokazao, da pripada kuspideli. a kuspidela stoji svakako bliže hi- 

 foeini nego kampauulini, od koje je Hartlaub dobio meduzu, tobože euheilotu. 

 Istaknuo sam već prije jednom prigodom, da će rod Campanulina jamačno obuhvatati 

 oblike s razlikama, većim od specifičnih (Hadži, 22). Potanje istraživanje Hart- 

 laubova oblika (Campanulina Mncksii) valjada će pokazati razlike prema tipičnim 

 kampanulinima. Koliko mi je poznato, dosada su uvijek vidjeli meduze tipične 

 kampanuline bez čira; eto navoda van Benedenova (4), Hincksova (27), 

 Hartlaubova o eutonini (Eutimium), pa Nuttingova o vrsti C. rugosa. 2 ) 



Time što smo našli, da i lafoeina producira prave leptomeduze, opet se 

 umnožao broj kampanulinidnih rodova, koji proizvode meduze. Takvih rodova 

 ima dosada šest (Cuspidella, Lafoeina, Camella, Campanulina, Lovenella i Zygo- 

 tluctula), a bit će ih još barem dva; trebat će jedan od njih odijeliti od roda 

 Campanulina (Hartlaubova C. hineksiil), a drugi od roda Cuspidella, jer 

 nije nikako vjerojatno, da bi polipi jednog te istog roda producirali u jednu ruku 

 meduze tipa Mitrocoma, a u drugu ruku meduze tipa Laodicea, kako su to ne- 

 sumnjivo dokazali Metschnikoff i Delapova. Trofosome tili hidroida mora 

 da su \ennia slične, a razlike će se moči raspoznati tek nakon potanjeg mikro- 

 skopskng i histološkog istraživanja. Ujedno se broj svih rodova tekatnih hidroida, 

 koji produciraju meduze, uopće povećao na neko 15, dok je broj leptotneduznih 

 rodova preko 45. To je velika diferencija koja dokazuje, da naše znanje nije potpunu. 

 Jedan se dio te razlike tiče već poznatih rodova hidroida, kojima ne znamo go- 

 nofora, a onda bit će da je pretjeran broj meduzinih rodova, jer se često razni 

 stadiji iste meduze broje u razne rodove. Od porodici tekatnih hidroida, koje 

 produciraju meduze: Campanulariidae, Haleciidae, C ainpano psidae. 

 lleliellidac i Campanu lin idae, potonja porodica sadržava najviše poznatih 



') Slučajno su pisci nacrtali nepotpuno razvijeni primjerak 



C, C. Nutting, The llvdroids. l'apers from tlie Harriman Maska Expedition 

 XXI Proc. of the VVashington Acad. of se. Vol. III. p. 157 216. Mav. 1901. 



