- 53 — 



meduzorodnik rodova, a onda porodica Campanulariidae. Obje ove porodice 

 čine dvije glavne linije razvitka ne samo za polipoidnu nego i za meduzoidnu 

 generaciju. Pri kraju svake linije ima meduza bez statoeista (Laodicea, Dipleur osorna, 

 Thaumantias), al i treća linija (Haleciidael ima meduza bez statoeista. tako 

 Melicertum, koji po navodu Agassiza najvjerojatnije pripada balecidima. Iz toga 

 se ističe sva neprirodnost porodice Tk a u m a u ti a dae i čitavog modernog, po- 

 sebnog sistema leptomeduza. Isto vrijedi i za meduzinu porodicu Aequoridae 

 Eseksck., jer se u svakoj od navedenik linija mogao razviti oblik sa sekundarno 

 umnožanim brojem radijalnih kanala, a u nekim se linijama zaista razvio takav 

 oblik. Mlade ekvoride imaju samo četiri radijalna kanala. Velik kroj radijalnih 

 kanala postao je sigurno polifiletski u više linija. Za sada znamo sigurno 

 (M etschnikoff), da ekvoride postaju u jednu ruku iz polipa tipa Campanopsis, 

 a u drugu ruku iz polipa kampanulinidskog tipa (po Wrightu Zi/godacti/la, a 

 vjerojatno i Halop*is iz Hartlaubove Campanulina hinćksii). Da se ne može 

 održati poseban sistem leptomeduza, svjedoči činjenica, što već iz samib kampa- 

 nulinidskik polipa nastaju meduze gotovo svih tipova (Laodicea, Dipleurosoma, 

 Mitrocoma, Tiaropsis, Eucheilota, Eutimium, Zygodactyla). Za rod LovineUa Hincks 

 nije moguće odrediti kakve meduze producira. Hincks (28, tak. 5.. slika 2.) 

 točno je ocrtao i opisao netom oslobođene meduze lovenele, pak se iz toga raspo- 

 znaje, da imaju dva razvijena tentakula i četiri statociste, dok se ostala četiri 

 privjeska vide kao ciri, koji stoje slobodno, interadijalno isto kao i statociste. 

 Na mjestu dvaju tentakula tek su neznatne nabrekline. Kasnije je Fraser (14) 

 ukratko opisao mlade meduze oblika Lovćnella clausa (to bi imala biti ista vrsta 

 kao Hincksova!) te veli, da mlada meduza ima najprije dva veoma razvijena 

 tentakula, a kasnije osam njih. Jamačno je Fraser zamijenio tentakule s ci- 

 rima. Ostaju li doista samo dva tentakula potpuno razvijena, a da se ciri množe 

 dalje, onda bi se meduza lovenele razvila u safeniju, za koju i onako ne znamo 

 s kakvim polipom stoji u generacionoj mijeni. 



3. Generična i specifična pripadnost našega oblika. 



S obzirom na porodičnu pripadnost našega oblika ne može kiti sumnje, da 

 je to kampanulinid. O rodnoj pripadnosti moram reći nešto više. Kako u našeg 

 "klika držak nije izrazit, dok je operkularni aparat sličan onome u kuspidele, a 

 hidroliza ima nematofore. po dosadaujem ki ključu za određivanje kilo nesumnjivo, 

 da se radi o rodu Lafoeina M. Sars. Razlikovao bi se dakle prema rodu Ciispi- 

 ililln Hincks jedino po nazočnosti nematofora. Tome bi se pridružilo još, da la- 

 foeina po Brochu, pored sličnosti u obliku gonangija, ne producira slobodnik 

 meduza nego sjedave gonofore nepoznate građe, a jaja bi se razvijala u gonoteci 

 sve do planule. Potonju razliku (u gonoforamai mnogi autori (među njima i sam 

 Rroek) ne smatraju generićnom s osobitim obzirom na neke rodove atekatnik 

 kidroida ( Tubularia, Cori/morplia. gdje pored slobodnik meduza ima i sjeđavih 

 gouofora). to sigurno ne vrijedi za sve linije razvitka atekatnih i tekatnik hi- 

 dre uda. Međutim držim, da bi to mišljenje imalo vrijediti samo za takve rodove, 

 u kojib je trofosoma zaista potpuno jedinstveno građena, al različita samo po go- 

 noforima. Čim bi se na blastozoidima ili gonantima isticala znatnija razlika, bilo 

 bi bolje odijeliti oblike u posebne rodove. Na tu će nas pogotovu prisiliti 

 svrstavanje mnogobrojnih meduza iz posebnog sistema u jedinstveni sistem ki- 

 droida. Ne mareći za druge slučaje najprije ću porediti vrstu Lafoeina nm. runu 

 Levinsen, za koju je Broch našao aberantne gonangije, s našim oblikom kao 

 i s prototipom roda lafoeina Lafoeina tenuis M. Sars, da vidimo, ne postoje li 

 među njima razlike, koje su znatnije od specifičnih. 



Kormus je i u naše lafoeine i u prototipa posve plazav. Levinsenov oklik 

 tvori rizokaulična drvca s osobitim i veoma određenim načinom rasta. Naravno. 

 kad ne bi bilo nikakve druge razlike, dri li načina, po kojem se razvija kormus, 

 ne bi kilo nužno da posebno ističem tu razliku; ovako pak to ima smisla. S obzirom 

 na kidrotekc prototipa roda Lafoeina veli G. 0. Sars samo ovako: „Hvdrothecae 



