— 86 — 



Plodići ovog Sol i da ga veoma su laki, dapače medu kompozitama gotovo 

 najlaglji. zbog toga ih vjetar lako raznasa i u daleke krajeve. Prodemo li kojim 

 strništem, kad je biljka u sjemenu, pak kad zadune vjetar, dignu se oblaci od 

 pernatih i lakih plodića. 



Druga je takova biljk-selica zagorske ftor Erigeron annua (Stenactis 

 annua = St. bellidirlora). kojoj je domovina također u Sjevernoj Americi i gojila 

 se sredinom prošloga vijeka u Evropi kao krasnica, no sada je kao takova rijetka. 

 ali brojna kao odbjegla i podivljala. I ona voli krčevine, ako tamo i nije tako 

 brojna kao prijašnja, al se u nas od nje katkad ..b i j e 1 e" željeznički nasipi, a 

 rado se nastani i uz naše rijeke i potoke, pa se katkad nade i po vlažnim 

 livadama. 



Nije daleko vrijeme, da će se iz varaždinske okoline uvući u naše zagorske 

 krajeve veoma opasna selica, kojoj je domovina također u dalekoj Kanadi ; to je 

 Elodea ranadensis, 1 koju Nijemci zovu „W asserpes t . 



Ima u nas bilja, koje gojimo u vrtovima, ali nam kao krasnice odbjegli u 

 i podivljaju n. pr. : Spireje, Asteti, Chrysanthemum parthenium, <'lt. halsamita, Iris 

 germanica, Antirrhinum majus, tnula helenium, Phalaris canariensis, Portulacra 

 sativa. Calendula officinalis, od grmlja i drveća n. pr. 8taphylaea, Negundo ace- 

 roides, Ailanthus, Sgringa, Aesculus hippocastanum, Lycium, 8ymphoricarpus ra- 

 rcmosus, I III ks toxicođendron i dr. 



Kulturno tlo odbjegue i Trifolium incarnatum, smokva, vinova loza 

 kruška, jabuka, trešnja, rogač (Ceratonia xiliqua), maslina, 

 dapače podivlja i duhan, kako nam to svjedoči Nicotiana rustkana, koji je 

 povivljao u Dalmaciji kod Sinja, Klisa, a u Boki Kotorskoj na Oštrom rtu. 



Ima i u nas slučajeva gdje biljka odbjegne staklenik i u povoljnim se pri- 

 likama seli dalje. Mjeseca lipnja g. 1913. proučavao sam Horu oko Daruvara, 

 i u tamošnjem kupališnom perivoju i tom prilikom zagledao kod staklenika brojnu 

 neku paprat, koju sam u Zagrebu odredio kao „Pteris serrulata L:' Njena je do- 

 movina u Japanu i Kini. ali se mnogo goji i u staklenicima, koje odbjegne a 

 onda podivlja. 



1. Rudbeckia laciniata L. Spee. pl. Ed. I. (1753.), p. 906. Domovina je 

 ove kompozite u Sjevernoj Americi, otkuda je brigom V c s p a z i j a n a I> 

 bina došla u njegov cvjetnjak u Parizu u prvoj polovini XVII. vijeka.-' 



Kako uain svjedoče vrtlarski katalogi iz konca XVII. i početkom XVII' 

 vijeka gojili su Rudbeckiju ne samo u Francuskoj i Engleskoj, već i u Am 

 sterđamu, Levdenu i Uppsali. U Njemačkoj su je počeli gojiti kao krasnicu tek 

 u drugoj polovini XVIII. vijeka, otkuda je početkom XIX vijeka došla u vrtove 

 seljaka, seoskih mlinara, kovača i drugih obrtnika, gdje se i danas goji kao 

 krasnica 



I" generalnom herbaru kr. sveučilišta pohranjena je Rudbeckia iz Gornje 

 Šleske (,,In Dorfern um Falkcnberg. August, 1873. Leg. I. P 1 o j e 1"), a iz 

 Gornje Austrije iz ruke C. K e c k a („Advena ex Amerika boreali nunc ćopio 

 sissima in vallc et ad ripam tluvii Aist prope Schwertberg, 4. Aug. 1874.). I" 

 istom se herbaru čuva i R. hirta L. („Collected near Cincinuati. Ohio. Juue 24. 

 183.3. Leg. 0. G. LI o y d. u ) 



„Syllabu8 Florae croaticae" od g. 1857. još ne bilježi Ru db e c k i j u za 

 našu Horu već tek „Flora rroatica" g. 1869. (p. 847.) ovim riječima: ,,E Vir- 

 ginia et Canada olim adlata, modo in hortis hine inde culte et in Slavonia ad 

 rivulos circa Vučin quasi spontanea t'acta (Kan.) Aug.-Sept." Vukotinović 



1 F. Košćec: Helodea canadensie u varaždinskoj okolici. („Glasnik" M. N. 1>' 

 XXV. 1913. p. 30.). 



* Vespazijan Ko li i n. sin .leana Kolima, nadzornika kr. vrta u Parizu, pre- 

 sadio je god. 1635. u taj vrt „prvi" egzeuiplar od bagre, na. koji nosi i njegovo ime 

 (Robinia pseudo-acacia). a koji je poznat u nas općeno kao „akacija". (Ascherson 

 i Gratbner: fcšvnopsis. VI. Bd.; 1909.; p. 713.). 



