- 87 — 



ubrao je tek g. 1875. u Rasinji, I. K n ap p 1 kod Voćina g. 1865. ; g. 1894. našao sam 

 je u Jankovcu oko jezera i poreci potoka Drenovca, g 1900. u Kutini uz potok Kuti- 

 nicu, g. 1909. u Samoboru i u Taboru, otkuda se širi uz podlipovačku Gradnu. 



Dne 23 srpnja g. 1915. došao sam u Trakošćan i tu sam u vlastelinskom 

 perivoju našao Rudbeekiju na „rondelima", ali ne tipičku formu, već odliku, 

 koja je ,,g u r m a t a" cvijeta. Istoga dana obilazio sam bukovu šumu i brijeg, 

 na kojem je grad Trakošćan i tu ugledao Rudbeekiju u ,,t i p i č k o j" formi. 

 Odbjegla je perivoj, kao da joj kultura čovječje ruke ne prija, zaodjcla se u 

 svoje „prvotno" ruho i nastanila na debeloj, vlažnoj crnici tek u nekoliku egzem- 

 plara. Uz Trakošćansko jezero, uz njegove pritoke, pored vlastelinskih ribnjaka, 

 uz Bednjicu i Bednju, nijesam našao te zanimljivo selice. 



Povrativši se iz Trakošćana u Macelj, odnosno u Gruškovje, u susjednoj 

 Štajerskoj, studirao sam 30. srpnja g. 1915. i obalnu floru međašnog potoka R u- 

 Sice. Tu sam, mostu na desno, medu vrbama i jalšama ugledao Rudbeekiju 

 u cvatu, a poslije podne sam se osvjedočio, da se uz obalu tog potoka širi i 

 prama brijegu Ručici. Nema sumje, da je u Gruškovju odbjegla cvjetnjak ta- 

 mošnjeg načelnika, gdje je goji i tik plota. 2 



Kao krasnicu počeli su Rudbeekiju u Zagorju gojiti u novije doba i po 

 seljačkim vrtovima. U Gjui'mancu kod Krapine obična je krasnica ali do g. 1916. 

 nije odbjegla cvjetnjaka i vrtova, iako su uvjeti povoljni, jer kraj toga mjesta 

 teče potok Maceljčica. U Krapini nema gotovo vrta, gdje se ne goji, pa i u Docu, 

 gdje je Kneippovo lječilište. Tu je ima u cvjetnjaku do glazbenog paviljona, ima 

 je u vrtovima uz lijevu obalu Krapinice, ali do g. 1915. nije još bila napustila 

 nijednoga staništa; to se dogodilo tek g. 1916. Dne 29. srpnja i. g. dođem u 

 Docu do zgrade spomenutog lječilišta i ugledam tik plota Rudbeekiju u 

 brojnim pojedincima a razvijenih cvijetnih glavica. Kad sam došao do kraja 

 plota, nađem je tu ali izvan plota, i jedan sam egzemplar pohranio. Odavle sam 

 kolnikom krenuo do Krapinice i njezina mosta, gdje se Rudbeckija žutila u 

 vrtu Vladimira K a 1 1 a y a, a jedan bus je cvao uz lijevu obalu 16. rujna. 



istoga dana našao sam Rudbeekiju u Krapini u Draškovićevoj ulici u 

 vrtu Julija Wochela, koji je također odbjegla, a nije daleku od prvog staništa 

 i Krapinice. 



Mjeseca lipnja g. 1916. krenuo sam iz Zaboka do Budinšćine i dalje, ali uz 

 Krapinu nijesam ugledao R u d b e c k i j e, niti sam je našao uz potok Topli 

 cicu od Budinšćine do Gotalovca. 29. srpnja i. g. krenem ponovno istim kraje 

 vi ma i ugledam rasovalu R ir d b e c kij u u perivoju grofa Milana K. u lm era 

 u Bračaku, gdje se je žutila uz tamošnje jezerce, dok je na postaji „Zlatar 

 Bistrica" goji glavar postaje. 



2. Solidacp aerotina Ait. M Hort. K e w. Ed. 1. (1789.), p- 21 1- po Index 

 Kew. IV., Syn. glabra Desf. Cal, bori. Pariš Ed. Hl. (1829.), p. 402. \ 

 gigantea Ait, Hort, Kew. III. (1789.) p. 211.; Ind. Kew. IV., p. 942. S. 

 canadensis Moliš eh u. Mitth. nat, Ver. Steierm. (1890.) Vol. CVII. 



Ova je biljka selica donesena iz Udruženih Država Sjeverne Amerike u 

 Veliku Britaniju, a odavle se uselila u Poljsku, štajersku i Ugarsku. „Flora 

 < 'matira", p. 791. ne bilježi je za našu Horu, već srodni S. canadensis L. 

 ovako : ,,E Canada adlata, in hortis frequentissime olim culta et modo ad sepes 

 et in dumetio hunc inde quasi spontanea, veluti circa Riekam, Bissag, Rukovec. 

 Božjakovina et alibi . . . Ag. — Sept." 



U Vukotinovićevu herbaru (br. 1596.) ima S. canadensis pored bilješke: 

 „U bašći Rečkoj kod Kalnika; samo rast"; ali poredbena građa iz ge- 

 neralnog herbara kr. sveučilišta i dijagnoze, navlastito u Haveka (1. c. p. 



1 I. Knapp: Botanische Streifziige in Slavonien (Oesterr, botan. Ztschfft. 1SK7. 

 p. 111. i 152.). 



2 August Hayek bilježi za Štajersku više staništa, med njima Celje i Ma- 

 ribor, ali mu je ostalo nepoznato (iruškovje. koje je dakle novo stanište za štajersku 

 flora. (Flora von Steiermark. Bd. II., Berlin. 1913., p. 513.). 



