•480.,', odale bi S serotina i poradi toga sam u \ ukotinovićevu herbaru obavio 

 reviziju. 



Vukotinovi ć je svoju biljku ubrao mjeseca kolovoza g. 1854. i po 

 tome je već odbjegla vrtove oko Rijeke. 1 Ne mogu reći, kojoj vrsti pripadaju 

 Solidagi sa ostalih staništa. Sto ih bilježi ..Flora croatica", jer ih ne m a u Vu- 

 kotinovićevu herbaru, ali valjada idu i oni u S. serotina. 



Prvi sam puta pribilježio Solidago serotina u Zagorju 20. kolovoza g. 1900., 



kad sam ga našao uz Krapinicu u Dolićima kod Krapine i istoga dana uz Ma- 



celjđicn kod Gjurmanea u velikim rpama. a g. 1915. i 1916. osvjedočio se, da 



Beli u/, isti potok u gornje krajeve Zagorja, ali da još nije dosegla Maoelja. 



Držim, da je odbjegla vrtove u Dolićima. kao i Oenotfiera biennis 1 . jer su 

 neke vrste toga roda poznate krasnice, pa se u Maksimiru goje odavna. Tamo 

 je S. ttrcuata odbjegla perivoj i naselila se tu i tamo uz ribnjake, dapače raste 

 i uz šumske okrajke oko Borongaja, gdje ima i podivljali!) Astera. 



Mnogobrojan je S. serotina uz Krapinu kod Podsuseda, otkuda zalazi u za- 

 gorske krajeve, ali ne uz Krapinu, već uz obale Krapinice i to oudje. gdje je 

 ona šikarasta ili gdje su porasle vrbe; ima pak mjesta, gdje je još nema. Od 

 Začretja do Velike Vesi zarubljuje čitavu obalu Krapinice i druguje sa J'Jupn- 

 forium cannabinum i Saponaria officinalis, koje stvaraju tu male udruge. Odavle 

 se širi prama Krapini, gdje nije tako brojna i prestaje pred ovim trgovištem ; 

 ali sam g. 1915. našao jednu rpu pored desne obale mosta, koji vodi k željez- 

 ničkoj postaji. Uzalud sam je tražio pored rječice Krapine 29. srpnja g. 19 Hi., 

 iako sam njezine obale pratio, počevši od Hračaka. 



Od krapinskoga mosta u Podsusedu pa do ušća Krapine u Savu, zapremio 

 je Solidago serotina čitavu obalu u guštiku tako. da se pojedinci pokrivaju listo 

 vitna. Odavle se selio dalje, pa je brojan u grmovima oko savskog mosta i savskih 

 rukava, a bezbrojan n. pr. oko Trnja i Podsuseda. Ona druguje sa znatuo sta- 

 rijom selicom Asclepias Cornuti 3 , koja stvara guštike ali ne raste uz samu obalu 

 Save, već u u vrbicima, rjeđe u presušenim rukavima i na prudu. Kako Soli- 

 dago raste do vode, ne raznaša samo vjetar njegove plodiće, već sigurno i te- 

 kuća voda, u koju padaju, kao i oni od Rudbeckij e. 



3. Erechthites hieracifolius/ 1 |L.) Hali u. I ovoj je biljci selici domovina u 

 Americi, otkuda se preselila u Evropu. P r v i je put osvanula u prigorja oko 

 line zagrebačke- Vukotinović je naime p rvi našao 8 I komada ove vrste 

 navedene godine, polazeći od Pantovčaka na Prekrižje, na novoj krčevini kod 

 vinograda Solarova. Metnuo ju je u herbar i napisao na ceduljici „Senecio vel 

 Sonchus". jer nalikuje jednomu i drugomu. Godine 1880, nazvao je Senecio 80« 

 choides, a opisao u „Radu" Jugoslavenske akademije g.[1881. i poslao V. Scbultzu 

 za njegov „Herbarium normale" ihr. 1128.). Iste je godine posvetio Šlnse r 

 Vukotinoviću kao Senecio VuioUnovići, pod kojim je imenom navedena u Ker 

 nerovu djelu „Flora Ezsiccata Auetro Hungarica" (br. 658.). 



Godine 1877., dakle samo godinu dana poslije Vukotinovića. otkrivena je 

 još na dva mjesta, koja nijesu vanredno daleko od Zagreba. Ernest Preiss- 

 mann našao je kod Ljutomera u Donjoj (Štajerskoj, a A. Frech kod Kiseka u 



1 U Vukotinevićevu herbaru ima 8. canadensis i/. Toskane, ali i taj ide pod S. 

 serotina, a u generalnom herbaru kr sveučilišta (br. 3. b.) pohranjeni S. serotina 

 I .. Inter t'rutiees prope Berolinum. Hornosia Advena ez America boreali, ley. T. Vovel). 

 odao mi se kao ,,S. canadensis" Ti., što sam također ispravio. TipiČki 8. serotina ima 

 Vukotinović (br. 1597. ai iz Češke. („Opojno." Ad ripas iluvii Goldbach. J. 

 l'revn, 12. IX. 1879.). 



* Ovu sam vrstu pribilježio kao selicu za MaceljČicu, Žutuicu. Krapinu. Krapi 

 Miru i IJednju. 



3 Oko Zagreba je zovu ..Cigansko perje", a u Trnju ..Kinder'. 



4 Ime roda potječe od Ra t'ines que-a. koji <ja je nazvao ../'.'. hieracifolia" , ali 

 ^a valja pisati E. hieracifolius. fVidi: M u r r, Allg. Bot. Zeitsehrft. II. (1897.) p. 78.). 



