mogao kod više primjeraka istražiti. Tako ova fauna, koje se proučavanje 

 na prvi pogled činilo upravo bez nade. pruža ipak sve nužne uvjete. 



Stratigrafijsko horizontiranje. 



Dinarites avisianus značajna je okamina za one slojeve Južnih Alpi, koji 

 pripadaju medi buehenstcinskih i vengenskih naslaga, te ih stavljamo na bazu 

 zone Protrachuceras Archelaus. U toni horizontu ima te vrsti u trijasu Marmolate. 

 pa u okolišu Rabelja. E. Mojsiaovics je pače postavio posebnu zonu lHna- 

 rites avisianus. V fauni D. Pazarišta nalazimo tek jedncg, novog srodnika ove 

 vrste. 



Kako u Ovoj fauni nema nikakovih tipičnih, već dosad poznatih okamina, 

 po kojima bismo mogli tačnije odrediti horizont, valja nam posmatrati cjelokupni 

 habitus faune, ne bi li nas taj doveo do povoljna rezultata. Na taj način može 

 se utvrditi slijedeće. Fauna D. Pazarišta mlada je od faune Kunovac-vrela, ona 

 je dakle mlada od faune buloških vapnenaca. To je pomlađena fauna zone C. 

 trinodosus, koje se potomci ovdje prikazuju u osobitu obliku. To su ponaj- 

 više nježni oblici tankih zavoja, a viši razvitak fauni' jasno se očituje u oštro- 

 srhim. jako skulpturirauim Halilucitima. Nadalje možemo konstatirati, daje ta fauna 

 približno iste starosti s faunom Gregurić-brijega, koja ima pak posve drugi facijes. 

 U toj fauni nema nikakovih provodnih okamina buchensteinsko-vcngcnskih na- 

 slaga, pogotovu posve manjka rod Proirachi/ceras. Posve prevladuju rodovi I)ina- 

 rites i Halilucites, od kojih je prvi zastupan samo s jednom vrstom u velikom 

 mnoštvu primjeraka, dok je potonji također razvijen pretežno u jednoj novoj 

 vrsti. Sasvim je potisnut u pozadinu rod f J tuchites. koji nas sjeća na još starije 

 elemente. 



Čitav pomlađeni karakter faune, kao i srodnost najraši- 

 renije vrste u toj fauni s vrstom Dinarites avisianus. te velika ras- 

 prostranjenost toga roda u tom horizontu, opravdava zaključak, da 

 ta fauna pripada medi buchensteinsko-vengenskih naslaga, odnosno 

 bazi zone l'rotrachuceras Archelaus, pa da prema tome zauzima približno 

 onaj stratrigrafijski položaj, koji u Južnim Alpama imaju slojevi 

 s vrstom Dinarites avisianus. 



To tumačenje potkrepljuje i sam slijed naslaga. Kako je prije navedeno. 

 naslage U podu škriljavaca nijesu poznate. Okamine se pojavljuju tek u gornjem 

 dijelu škriljavaca, uza slojeve u gredi, koji su izgrađeni od vapnenaca, kako je 

 to potanje navedeno na strani 5. V tim vapnencima ima i uložaka „pietra verde". 

 Vjerojatno je dakle, da je u tim vapnencima zastupan najveći dio vengenskih 

 naslaga, a pješčenjaci i škriljavci - iako im je podloga nepoznata — valja da 

 obuhvataju čitav kompleks biiehensteinskili naslaga i si-/.n u donji dio vengen- 

 skih slojeva. 



Razdioba ladiničkih, gomoljastih vapnenaca dužnih Alpi, kako ju je u naj- 

 novije vrijeme proveo M. Horu (21), 1e kod većine autora naišao na prigovore, 

 koji nijesu baš uvijek opravdani, ne može se aplicirati na Velebit, jer je tu 

 facijes drugojačija. Fauna I*. Pazarišta bila bi prema tome heteropična facijes 

 gornjih gomoljastih vapnenaca Južnih Alpi. Gornjemu dijelu toga horizonta 

 pripadala bi i fauna Gregurić-brijega. U tim gornjim gomoljastim vapnencima 

 događa se takova promjena i pomlađivanje faune, da mi se čini opravdaniji po- 

 stupak F. Kreclia ilo) i onih autora, koji te gomoljaste vapnence (fauna 

 V4mos Katruhucse) pribrajaju donjem dijelu vengenskih naslaga. Postavljanjem 

 novih zona postaje stvar samo kompliciranijom, a nije od općenite valjanosti. I 

 Velebita nalazimo baš obrnut razvitak facijesa od onog, Što ga je M. Horu kon- 

 statirao u Južnim Alpama. Sva su tri horizonta gomoljastih vapnenaca razvijena 

 kod T). Pazarišta u obliku pješčenjaka i škriljavaca. a u gornjem dijelu vengen- 

 skih naslaga nalazimo mjesto škriljavaca gomoljaste i pločaste vepnenee. To je 



