13 



(i. Arthafoer misli, da skupina I), avisianus pripada rodu Ceratites. 

 odnosno njegovu podrodu Scmiornites. Ova je skupina zastupana u Velebitu 

 srodnom vrsti, koje ima u velikoj množini primjeraka. Velebitsku vrst odijeli t 

 ĆU kao poseban podrod Vdebites. Vrlo je vjerojatno, da amo spadaju i tri prije 

 navedene vrste, a opisane kao Dlnnrites. Ove se vrste već zbog razvijenije i na- 

 zubljene sutuiv ne mogu pribrojiti rodu Dinarites š. s., ali jer im lobna crta još 

 nije tačno poznata, a i na velebitskim primjercima nije se mogla ispitati željenom 

 tačnosti, ne ću da rješavani pitanje, veže li se Velebitcs bolje uz rod Dbuirites 

 Ceratiics? Već je R. Mojsisovies s pravom naglasio sličnost ovih vrsta 

 indijskim rodom Xenodiscusi 



ili 



DINARITES (VELEBITES) DINARICUS n. sp. 

 Tab. Ii. ( si. 1 a — e. 



Najrašireniji oblik faune Donjeg Pazarišta je ovaj evolutni, neugledni amonit 

 koji nadinašuje brojem individua sve ostale vrste. Skriljavei kod Matrunjače 

 puni su te vrste, koja ne manjka ni na Stolici, iako je tamo rjeđa. Vanredno 

 je teško naći cijelih primjeraka, jer su kućice deformirane i loše sačuvane. 

 Naročito posljednji zavoj je redovito utisnut duž polovine visine zavoja. Nasta- 

 njena klijetka sačuvana je na više primjeraka, ali ni na jednom potpuno, tako 

 da nijesam mogao ispitati oblik ušća. Eksterni din kućice tako je srasao s ka- 

 menom, da se ne može preparirati. Samu na nekoliko primjeraka mogao sam 

 otkriti više ml polovine vanjskog dijela kućice, tako da se i debljina zavoja nije 

 mogla tačriije izmjeriti. Svi su primjerci samo na jednoj strani sačuvani, a pro- 

 tivna se strana kućice ne može izvaditi iz kamena, u kom je uklopljena. Ona 

 je s kamenom tako srasla. da. se posve gubi na poprečnom prerezu kontura 

 kućice. Skulptura kućice varira kod pojedinih vrsta, čas je jača. čas slabija, ali 

 bitni je karakter uvijek sačuvan. Na osnovi nekih 50 ulomaka, od kojih su samo 

 nekolicina potpunije sačuvana, može se rekonstruirati slijedeći oblik kućice. 



Diniensije : 



i. II. III. IV. 



Promjer 34 mm 27 mm 2+ mm "2<i uhu 



Visina posljednjeg zavoja .... 9,5 „ 7 ., — .. ti ., 



Širina pupka 17 ., IH ., 10 ., 9 V 5 



Zavoji su veoma evolutni, tako da se tek neznatno prelivaćaju. Pupkova 

 je stijena relativno visoka i nešto koso postavljena, tako da se pupak jasno 

 ističe od pobožnih ploha zavoja. Pupkov je rub zaokružen. Posljednji je zavoj 

 najdeblji u blizini pupkova ruba. Pobočne su plohe posljednjeg zavoja plosne, 

 te prelaze u neznatno izbo.QCn.pm luku od strine pupkove stijene do vanjskog 

 dijela. Eksterni je din kućice kod manjih primjeraka zaobljen, ali je ipak prema 

 pobočnim plohama odijeljen, oširok. nešto tubast, tek neznatno izboren. Kod 

 većih primjeraka vanjski je dio slabije odijeljen od pobočnih ploha, znatnije iz- 

 bočen i više zaobljen. Pobočne plohe unutarnjih zavoja nešto su jace zaobljene 

 i deblje. 



Skulptura je posljednjeg zavoja sastavljena od norazdijeljenih rebara i pri-; 

 rasnih crta. Rebra se počinju na gornjoj polovini pupkove stijene, gdje su koso 

 naprijed okrenuta. Na pupkovu se rubu zavijaju u dosta oštrom luk. . te su čas 

 više čas manje natrag upravljena. Skulptura je najjača na donjoj polovini po- 

 bočne plohe, gdje su rebra ponajviše jaka i oštra. Pupkovib čvorova nema. Na 

 nekim su primjercima rebra tako odebljala u blizini pupkova ruba. da gotovo 

 čine slabe čvorove. Na nastanjenoj klijetki rebra su veoma gusto poredana. Na 

 njezinu se gornjem dijelu gubi jakost i oštrina rebara, a sve jasnije postaju guste. 



