— 17 — 



pravom. Olilik kućice u prvih dviju vrstu veoma je sličan vrstama nula 

 Bctlatotiites, koje je W. Salomon opisao u raspravi oMarmolati. Na pazarišnim 

 primjercima ne može se odrediti, da li srh nosi čvorove. Samu na ovom pri- 

 mjerku srh je valovit, ali tomu može biti razlog, što je loše sačuvana nastanjena 

 klijetka. Pripadnost ovih vrsta rodu Balatonites ne može sr dakle utvrditi. 



HALILUCITES n. sp. Ind. 



To je jedini primjerak iz Stolice, na kojemu je eksterni dio zavoja dobro 

 vidljiv. Sačuvan je samo malen odlomak vanjskog dijela nastanjene klijetke. Za- 

 voji su znatno širi od drugih velebitskih vrsta, koje pripadaju ovoj skupini. 

 Razmjerno nizak, širok i zaobljen srh prate s obiju strana jasno vidljivi žlje- 

 bovi. Lateralna je skulptura zavoja sastavljena od širokih i jakih, pravih, i utak- 

 nutih rebara, koja su naprijed zavijena. Od vrsta roda Haliluctfes, koje su 

 dosad poznate, razlikuje se ovaj primjerak, jer ima i rebra i jake čvorove. Na- 

 ročito su marginalni čvorovi razvijeni poput bođljika, dok je jedan niz lateralnih 

 čvorova slabo razvijen. 



Marginalna skulptura i oblik srha vrlo su slični skupini Ceratites Bounen- 

 sis. Vrste ovoga podroda mnogo su robustnije, a rebra i lateralna skulptura 

 mnogo jača. Poradi toga i mislim, da se velebitske vrste ne mogu pribrojiti 

 skupini Kellnerites, niti iz nje izvoditi, jer pripadaju daljnom stadiju razvitka 

 anizičkih bosanskili Halilucita. Taj je rod poznat i u fauni Grregurić-brijega. 

 Najviše je raširen u Dinaridama, a poznat je i iz Alpi, a možda je zastupan 

 i u trijasu Himalaje. 1 primjerak. 



HALILUCITES sp. ind. aff. 0BLI0.UUS Hauer. 



U ovoga nešto splošterio'g i deformiranog primjerka promjer je 50 mm. a 

 širina pupka ea. 10 mm. Vanjski dio kućice tek je mjestimice slabo vidljiv, a 

 upućuje na rod Halilucites. Zavoji su vrlo plosni i tanki, debljina im se ne može 

 izmjeriti. Lateralna skulptura stoji između H. obliquus i H. Boekhi- 



Rebra su gusta, izbočena i poput slova S naprijed zavijena. Ima mnogo 

 utaknutih rebara. Na posljednjem zavoju otpadaju katkada na jedno pravo rebro 

 2 — 3 utaknuta, koja sežu ispod polovine zavoja ili sve do blizine pupkova ruba. 

 Marginalnih čvorova nema. Prava rebra nose unibilikalne čvorove, a na mjestima, 

 gdje se sastaju prava i utaknuta rebra, zamjećuju se i slaba debljanja. 



1 primjerak. 



HALILUCITES sp. ind. aff. PLICATUS Hauer. 



Amo spadaju dva malena primjerka, na kojima su marginalni rubovi razvi- 

 jeni poput brida, pa je oblik srha i vanjskoga dijela zavoja posve sličan onom 

 u vrste H. plicatus Hauer. Zavoji su plosni. Radijalna je skulptura sastavljena 

 od rijetkih, širokih rebara, koja pak sežu sve do vanjskoga dijela zavoja, gdje 

 su nešto naprijed zavijena. Na pupkovu rubu rebra imaju malene čvorove. 



2 primjerka. 



B. Grenus.: ArCesteS Suess. 



Dva velika primjerka, koji potječu iz pješčenjaka potoka Popovače pripa- 

 daju tomu rodu, i to valjada skupini Pararcestes. Labiji su dobro vidljivi. 



PRIRODOSLOVNA ISTRAŽIVANJA HRV. I SI.AV.. SV. 13. 2 



