poput krova, nego je spljošten, a rebra su na njemu savijena u luku. naprijed 

 izbečenom. Visina je zavoja .31 mm. a debljina između rebara 1') mm. 



b) Ovaj je primjerak još uepovoljuije sačuvan, pa se jedva može i generički 

 odrediti. Sigurno je samu to, <la pripada prije navedenoj skupini. 2 primjerka. 



(im us: Celtites Mojs. 



CELTITES INTERMEDIUS Han 



Tab. II.. si. 3. 



Celtites f intermedius b. Hauer: Beitrage kut Eenntniss der Cephalopoden 

 aus der Trias von Bosuien [. Neue Funde aus dem Muschelkalk von Han Bulo;; 

 bei Sarajevu. Denkscbriften der math. -natw. l\Uasse der kais. Akademie der 

 NVissenschaften. Wien 18<)1. p. 275. Taf. VII. Fig. 3- d. 



Celtites < Iieiflingites) intermedius Kan., C. Renz: Die mesozoisenen Kaunen 

 (irieehenlands. I. Teil : Die triadisehen Kaunen der Argolis. Palaeontographica. 

 I'.d. I.VIII. Stuttgart 1911, p. 35. 



Iieiflingites intermedius San., K. Kraus: Cefalopođi Ijušturnoga vapnenca 

 kraj Gacka u Hercegovini. Glasnik zemaljskog muzeja u Bosni i Hercegovini. 



Sarajevu 1914- p. 515. 



Različiti autori opisali su pod imenom Celtites vrste, koje ne spadaju u 

 istu skupinu, tako da je u literaturi vladala dugo vremena /.luka u imenima 

 i'eltites, Danubites, Eeiflingites, Florianites- F. Hauer pribrojio je oveći broj 

 vrsta i/, nalazišta Buloga rodu Celtites. Međutim danas pribrajamo ove vrste rodu 

 Danubites, koji je naročito veoma razvijen u indijskom srednjemu trijasu. Samo 

 onaj Celtites, Što ga je F. Hauer označio s upitnikom, pripada tomu genusu. 

 Celtites intermedius je dakle jedini zastupnik toga roda u bosanskom virglorijeuu. 

 To je i opet jedna isključivo balkansko-dinarička vrsta, koja je tek u novije 

 vrijeme opisana iz Gacka u Hercegovini i iz Theokafte kod Asklepieiona u 

 Grčkoj. ('. Renz i li. Kraus pribrajaju tu vrstu rodu Iieiflingites Arth.. pa 

 dok je prvi veže kao podrod uz rod Celtites, to je drugi spominje kao pođrod 

 roda Ceratites. No C. Diener je dokazao, da su Iieiflingites i Florianites trk 

 sinonima, koju nijesu ništa drugo, nego zastupnici indijskog roda Danubites U 

 alpinskoni trijasu. Prema tomu valja i ovu vrstu bosanskog trijasa pribrojiti 

 rodu Celtites, a ne rodu Danubites. 



V fauni Kuna-gore nalaze se 2 odlomka, od kojih je samo jedan nešto 

 bolje sačuvan s promjerom od 55 mm. Ti odlomci pripadaju vrsti ('. intermedius, 

 te se slažu s opisom F. H a u e r a. Vrstama Ceratites eelliti/ormis i Bulogites 

 nmltinodosus lijepo se priključuje i ovaj Crlfi'es, podavajući fauni Kuna-gore 

 balkausko-dinarički kolorit. 2 primjerka. 



Prikazavši tako najzanimljiviji dio faune Kuna-gore. to jest amonite s ce- 

 ratitnom suturom. valja već sada naglasiti, da nam oni pokazuju ovu faunu u 

 novom svijetlu. Dinarski kolorit mnogo je jači, nego što se je to prvotno mislilo, 

 tako da Se ta fauna uže prislanja UZ buloške vapnence, nego UZ zonu C. trino- 

 dosUS u sjevernim Alpama. Već sam prije jedamput naglasio, da je vjerojatno, 

 da fauna Kuna-gore nema sjeveroalpinski značaj, nego da zauzimlje ono mjesto, 

 koje ju ide po njenom geografijskom položaju. 1 ) To mišljenje potvrđuju i ova 

 istraživanja, koja nisu mogla potkrijepiti i poduprijeti izvode E. Hauga o 

 korijenu hallstattskoga pokrova, koji se osnivaju naročito na dosadaiijem nedo- 

 statnom poznavanju faune Kuna-gore. 



M. salopek: Moderan ajpinska toktonika i geologija Hrvatski- i Slavonije. Glasnik 

 hrvatskoga prirodoslovnoga društva, sv. XXVI. Zagreb 1914. 



