— 2!l — 



često bogat Duonellnma. V novije je vrijeme dokazana njihova rasprostranjenost 

 i na Balkanu, pa tako i u Bosni i Dalmaciji, odakle je opisano više djelomice 

 i novih vrsta. 



Poglavito su dva autora nastojala, da prikažu razvitak vrsta rodova Dao- 

 nella i Halobia. E. M oj sisi vi c s l ) udario je svojom poznatom monografijom 

 prvi' osnove, dok je u novije vrijeme nastojao E. K i t t 1 a ), da raščlani te ro- 

 dove u generički srodne skupine, osnovavši velik broj novili vrsta. Te se vrste 

 osnivaju na vanredno minucioznim razlikama, tako da je tačno određivanje Ha- 

 lobiida vanredno tegotan posao, pogotovu ako primjerci nijesu lijepo sačuvani. 



Te su razlike dakako isključivo bazirane na vanjskom obliku školjke. Bio- 

 logu će se to činiti čudno i neprirodno, ali on bi zapao u golemu pogrješku, 

 kad bi htio palaeontologijske vrste gledati zoologijskim naočarima. Međutim je 

 i u zoologiji, koja razpolaže s toliko kriterija, koji manjkaju geologu, ograniča- 

 vanje vrsta i varijeteta često stvar subjektivne naravi. 



Geolog mora, da se obzire na stratigrafijske momente, koji često zahtje- 

 vaju i opravdavaju vanredno usko shvaćanje vrsta ; on je svijestan svoga po- 

 stupka, koji je urodio obilatim plodom, podignuvši stratigrafij u do žainjerne 

 visine: on zna, da se pojam vrste u palaebntologiji ne slaže s pojmom vrste u 

 zoologiji. Takovi prigovori dakle nijesu opravdani, a redovito im je uzrok taj. 

 što su biolozi često slabo ili nikako upućeni u geologijske odnose. 



Kit tlo va razdioba Hallobiida jedva će koga zadovoljiti. To je još uvijek 

 problem, kojega rješenje nailazi na mnogo poteškoća. 



Navedeni lapor na Grregurić-brijegu tako je krcat okaminama, da je van- 

 redno teško preparirati jednu Daonellu, a da druge ne ozlijediš. Zbog toga je 

 teško naći cijelih primjeraka, pa takovih nema ni u ovoj zbirci. 



DAONELLA sp. ind. aff. LOMMELI Mojs. 

 Tab. I. SI. 1. 2. 



Dimensije mo<?u se samo otprilike odrediti. U najbolje sačuvanoga pri 

 mjerka mjeri visina neko 60 mm, a duljina neko 80 mm. U mnogo je primjeraka 

 školjka zbog deformacije posve plosna. Na drugim se pak primjercima jasno 

 vidi, da je školjka u normalnom stanju znatno izbočena. 



Vrh je nizak, veoma malen i nešto naprijed pomaknut. Rubovi su brave 

 ravni. Skulptura je relativno nježna, a pokazuje karakter rebara, sastavljenih u 

 snopiće. Koncentrične prirasne crte vide se samo do visine školjke od neko 

 7 mm. Već u neznatnoj udaljenosti od vrha cijepaju se primarna rebra, a po- 

 slije se među nje utisnu još nova. te se vežu u snopove, koji se šire prema 

 donjemu rubu školjke. 



Dva do tri rebra odijeljena su uskom sekundarnom brazdom. GrTavhe brazde, 

 koje dijele čitavu površinu školjke u dvadesetak sektora, nijesu mnogo šire od 

 navedenih sekundarnih brazda. I T z gornje rubove školjke rebra su uža, vrlo ta- 

 nahna i često nepoeijepana. Neposredno uz rubove brave vidi se na nekim pri- 

 mjercima usko, tek slabo isprutano polje. 



Skulptura varira kod pojedinih primjeraka. Primarne i sekundarne brazde 

 katkada se jedva vide, pa se onda i značaj skulpture gubi, te je slična onoj u 

 vrste Daonellu lombardica i I), indica. 



Zbog ovih prilika kao i diferencija u skulpturi, pak zbog nepoznatih di- 

 mensija i oblika školjke, ne možemo točno odrediti vrste, koja je pak svakako 



') E. M oj siso vic s: Dber ilie triadischen Pelecipoden-Gattungen Daonella umi Halobia. 

 Abbandlungen der k. k. geolog. R.-A. Bd. VII. Hel't 2, Wien 1*74. 



2 ) E. Kittl: Jlaterialien zu einer Monographie der Halobiidae umi Monotidae der Trias. 

 Resultate der wis?enschaft]ichen Erl'orscbting (les Balatonsees. Palaeontologie der Umgebung des 

 Balatonsees. II. Bd. Wi?n 1912. 



