11 



Plitvičkim jezerima. Iz svojih opažanja, koja sam pribilježio počevši od god. 1893., 

 istaknut ću kasnije samo neka karakteristička. 



Tumačenje ovoga pojava zadalo je dosta briga mnogim odličnim hidrogra- 

 fima. Tek je nedavno uspjelo A. Merzu 1 ) da razriješi taj čvor; on je na os- 

 novi opažanja zaključio slijedeće (pag. 86.): „der Seegang ist imstande eine 

 (vorhandene) Sprungsehiehte (die noeh in sein Wirkungshereich falit, tiefer zu 

 legen und beim Fehlen einer Sprungsehiehte eine solehe) zu schaffen, falls in der 

 betreffenden Wassennasse iiberhaupt ein vertikales Temperaturgefalle vorliauden 

 ist". Odavna je poznata činjenica, da valovi izjednačuju gornje i donje slojeve 

 vode i to sve izdašnije što su dimensije valova veće a što je dubljina vode 

 manja 2 ). Pod utjecajem vjetra nastaje orbitalno pomicanje vodenih čestica u ver- 

 tikalnom smislu. 



Posredovanjem valova, dakle jednoga mehaničkoga procesa, toplije se vo- 

 dene čestice prenose sa površine u dubljinu, a odavle hladnije čestice na povr- 

 šinu. Tim se sva voda do izvjesne dubljine mehanički pomiješa pak prihvaća 

 jednaku temperaturu (i jednaku specifičku težinu): u čitavom će sloju nastati 

 honi ote rmi ja ; u ljetno doba temperatura će vode postat na površini niža a 

 ona u izvjesnoj dubljini viša, no što je prije bila. Čitav se taj proces zove me- 

 hanička konvekcija. 



Samo na ovu konvekciju može se odnositi zaključak Richtera i Šti- 

 pana. 3 ): „der Temperatursprung wird darauf zuruckgefuhrt, đafi die Konvektiou 

 die Temperatur an der unteren Grenze dieser Bewegung erhćihe". 



Bez obzira na kozmičke odnose (na duljinu dana i noći, na manji ili veći 

 kut upadanja sunčanih zraka i dr.) moram istaknuti jedan faktor, koji utječe 

 na vertikalni slaz temperature u vodi, a time i na prelazni sloj. 



Navedena konvekcija nazvana je „mehaničkom" za razliku od druge vrste. 

 Zapravo konvekcijom u vodi smatraju danas mnogi hidrografi vertikalno pomi- 

 canje vodenih čestica (a s time i temperatura) zbog termijskih procesa. Po noći 

 (odnosno u jeseni i zimi) voda se naime postepeno ohlađuje na površini pak 

 njene čestice postaja specitički teže. Te će čestice međutim ostati na površini 

 sve dotle dok bude njihova specif. težina manja od one, što je imaju čestice, 

 koje se nalaze pod njima. Kad se pak njihova specif. težina ohladeujem tako 

 pojača da postaje veća od one donjih čestica, gornje će čestice slazit u dubljinu, 

 pak će se pomiješati s donjima: obje će skupine čestica tada prihvatiti neku 

 prosječnu specif. težinu a i prosječnu temperaturu. Zbog ovog termijskog pro- 

 cesa — zbog ohlade nj a na površini — prenosi se niska temperatura (odnosno 

 viša specif. težina) sa površine u dubljinu. Sto se više ohladuju površinske če- 

 stice do to veće dubljine dopire ta konvekcija. Budući da takva konvekcija na- 

 staje — kako sam naveo — zbog termijskog procesa (na površini) nazvana je 

 „termijskom konvekcijom" 4 ). 



U jeseni, kad se voda na površini počinje ohladivati i po danu, termijska 

 će konvekcija zahvaćati sve dublje slojeve: prelazni se sloj sve više istanjujc 



') A. Merz: Die Sprungsehiehte der Seen. „Mitteilungen des Vereins d. Geographen a. d. 

 Universitat Leipzig", 1911. 



-) 0. Kriinimel: Ozeanographie I. pg. 381. 



3 ) A. Merz: o. c. pg.' 79. 



4 ) Ova bi se konvekeija mogla nazvati i „kemijskom" kad se ne bi obzirali na uzrok (t. j. 

 na- ohlađivanje vode na površini), već na efekt ohlađivanja (t. j. na povećavanje specif. težine vode). 



