45 



tome je jedan biljeg primitivnesti takva korma. Sad se tek lijepo vidi, dn 

 dranti nemaju izrazita hidrantofcra ili drška, i ako nijesu potpuno sjedavi kao 

 i vrstu Halecium haleeinmn ili u sertularele. iz isto zone pupauja, iz koje je 

 izrastao drugi pup primarnog simpodija, može izrasti i pup sekundarnog simpo- 

 lija. Ali ovdje je teško, cesto sasvim nemoguće, na gotovu kormu odrediti, 

 to je nastavak primarnog simpodija, što li početak sekundarnog simpodija. Dolazi 

 to otuda, što ovdje nema pravilnosti u položaju. Jedaniput izlazi slika prividne 

 lihotomije, drugi put dominira sekundarni simpodij. a katkada ipak prevlada je. 

 što je u oblika pravilna rasta pravilo, nastavak prvotnog simpodija. 



Cesto izrasta cijeli niz persona prvotnog simpodija. a da se ne pojavljuje 

 grana", to jest sekundarni simpodij. Uslijed toga zadobiva cijeli kormus jedno 



9 ta van, visok i vitak vid. Drugi put nastaju gotovo na svakom narednoi 1- 



sjeeku po dva, izuzetno i po tri pupa. pa nastaju gusti krošnjati kormi. U 

 takvim se slućajima pogotovu ne mogu određivati kategorije pojedinih simpodija. 

 Mjesto nastajanja novih pupova nije prema cijelosti nikako određeno ili orienti- 

 rano. Samo toliko se može reći, da novi pupovi izrastaju u zoni piipanja. koja 

 leži tik ispod hidranta. Ni za sam se primarni simpodij ne može reći, da uvijek 

 leži u jednoj ravnini, a još manje vrijedi to za ina i malo razgranjene korme. 

 Cesto nastaju prividne grane kao posljedica renovacije. i to tako, da na mjestu 

 propalog polipa izraste novi s novim hidrokaulienim dijelom. Hidrokaulični dio 

 renovata ne možemo po pravu pribrajati ni primarnom simpodija, a ni sekundarnom. 

 Kazni pisci rišući korme s češćim renovatima pregledavaju pravu prirodu tih 

 „lažnih grana"j pa nastaje slika, kao da i u naše;;' oblika i njemu slične vrste 

 Halecium robustum Pieper mogu u kojoj god visini simpodijalnog hidrokaula 

 izrasti prave grane (sekundarni simpodij), a toga u zbilji nema. 



Simpodij našeg halecija ne čini jedinstvena dojma, jer se simpodijalni 

 odsječci hidrokaula ne stapaju u osobitu jedinicu kao posebni komini organ, kao 

 što to vidimo primjerice u inače našoj dosta srodne vrste Halecium halecinutn, 

 gdje samo stegnuto mjesto označuje granicu pojedinog „internoda" ili „članka" 

 (udio pojedine persone u zajedničkom kominom hidrokaulu). katkad se i te po- 

 granične oznake gube. Simpodijalni pupovi i/laze u vrste Halecium pusillum 

 uvijek lateralno. zato mora biti najdonji dio hidrokaula svake persone svinut 

 prema gore. .leđnom sjevernjačkom halecija. sa sličnom uredbom dadoše baš poradi 

 toga specifično ime H. curvicaule v. Lorenz (Lorenz 71). kao da je svijanje 

 hidrokaula samo za tu vrstu karakteristično. U halecija s naprednijim, pravilnijim 

 načinom rasta dospijeva pup na vršak, a predidući hidrant zadobiva Iateralni 

 položaj, dok napokon ne dođe gotovo do stapanja obiju pupova, odnosno obiju 

 generacija vegetaeionog vrška. 



Na kormi ma našeg halecija možemo naići na ove vrste pupova: 1. na 

 pupove primarnog simpodija, koji nastaju tik ispod hidranta najstarije persone, 

 2. na pupove sekundarnih i daljih simpodija. koji nastaju iz ma kojeg sektora 

 zone pupanja u persona primarnog simpodija. (Kadi nepravilnosti u položaju naj- 

 češće se i ne mogu razlikovati pupovi druge vrste od pupova prve vrste.) 3 

 na pupove renovata, koji nastaju na mjestu bilo kojeg naknadno propalog hidranta 

 (ovi pupovi mogu dati povoda postanku lažnih grana), 4. na gonantne pupove. 

 Potonji pupovi pokazuju glede mjesta postanka najmanje pravilnosti. (Tonantni 

 pup može zauzeti mjesto kojeg god drugog pupa. Može dakle nastati i kao re- 

 novat i/.a propalog hidranta, a vidio sam i slučaj, gdje su iz jedne to iste zone 



