58 



Značajno je, da je kaulostolonija i stologonjja nađena (Billard, 1-1) u 

 najbližeg srodnika bugenvilijc, u perigonima (Fcrigoninius repens Wright/ Stoloni 

 pcrigonima pokazuju utoliko neku specijalizaciju (propagule, scisiparacija), što 



imaju ograničen rast te se <><1 hidrokaula otkidaju, i prije uego se vrškom pri- 

 hvate za podlogu. 



U druge vrste roda l J erigonimus(P. vestitusj. radicans) opažao je Vankoffen 



'.'7 znatno tvoren je kaulostoloua djelimiee razgranjenih. V ovom su slučaju 



kaulostoloni rasli prema podlozi, te Vanhoffen naginje mišljenju, da je stoloni- 



zacija nastupila kao posljedica boravka u muljevito] vodi, a u svrhu pojačavanja 



disanja. S tim se ja mišljenjem ne slažem, a poslije ću se na tu stvar još osvrnuti. 



Sigurna kaulostolonija opažana je, koliku je meni poznato, osim toga samo 

 još ii korine. Vau Beneden (111 je opažao kaulostoloniju u vrste Syncorync 

 johnsooni i s . locenil, a Billard (13) je potanje izučavao sam proces rasta kau- 

 lostolona u ueodredene vrste roda Cort/tie. ipak mora i u tum rodu da se javljaju 

 kaulostoloni razmjerno rijetko, jer i ako su česti oblici, ipak ima tako malo 

 navoda o opažanim kaulpstolonima. Vršci korininih kaulostoloua su po Hi llardu 

 (13) kijačasto odebljani, a služe bez sumnje nespolnoj propagaciji. Tako /.vani 

 l'ilamenti u vrste 8yncoryne f'Uamentata Anuandale (Aunandale, 7) jesu derivat 

 rizostolona te služe kao obrambeni uređaj. Nije međutim isključeno, da se radi o 

 modificiranim personama te lii bili mahopolipi. Za siguran zaključak bilo bi nužno 

 podrol istraživanje. 



Glede oldika Eudendrtum racemosum Cavol. mogu sa sigurnošću ustvrditi, 

 da se ue radi o kaulostolonima, i ako Billard to drži mogućim. Treba imati 

 na umu, da zagonetni nastavci toga eudendrija niču na samom golom glavičastom 

 dijelu hidranta, a ne na bidrokaulu i \V e i s m a u n. 98, Schneider, 87). Prema 



ti s nije vjerovatno. da se radi o kaulostolonima i stoloniji uopće. Mislim, da ti 



\Veismannovi knidofori nijesu ni persone (obrambeni mahopolipi), jer ni njima 

 nije mjesto na glavieastom dijelu hidranta, gdje jedino spolne persone niču bar 

 u drugih nekih atekata ; za eudendrije je dvojben personalni karakter gono- 

 l'ora. Za mene je najvjerovatnije. da se radi o tvorevini s karakterom organa, 

 koji se razvio na temelju knulne nakupine tkiiidna rozeta), koja se s podlogom 

 izvukla u pokretljiv nastavak. 



I* posebnu kategoriju pojava pripadaju slučajevi nekih akormijskih atekata, 

 kao što -ii tiiliiilarija. korimorfa. miriotela i hipolit. ( >vi oblici osim miriotelc 

 uopće nemaju kormijskog hidrokaula pa prema tome ne mogu imati ni pravih 

 kaulostolona. I specijalnim prilikama, n. pr. u tubularije poslije dekapitacije, 

 potjera kauličui dio diferentne nastavke, koji se otkidaju i služe propagaciji. Za 

 tvorenje tih nastavaka nije bilo potrebno razvijati nov lateralni vegetacioni vršak. 

 Slučaj hipolita stoji podalje, jer se tu rizoidni dio hidrokaula Eragmentira, i tako 

 nastaju specijalna rasplodna tijela (blastoliti po Murbachu, Sli. Slučaj kori- 



morfe (fristulauij niriotele (Ali mari _. odu. Hardy, 48) ne poznajemo 



dovoljno. 



Znatnije oštcćivaujc kormijskih atekata osobitu udrezivanje za regeneracionih 

 pokusa znade katkad natjerati korme na tjeranje stoloničkih nastavaka. Kao 

 primjer može služiti penarija po Cerfontainu (23) i Gast Godlevvskom 

 H) i ini se, da ni za ovakvu akcidentalnu, regenerativnu stoloniju nije u atc 

 kata naginjanje jasnije izraženo, kao jto ćciuc to za većinu tekata vidjeli. 



