70 



pupova kao i u hidre jamačno sekundarno svojstvo kao i otkidanje mediizoidnih 

 pupova u hidrozoa uopće. Otkidanje polipoidnib pupova ima jamtfčfto da žamje 

 njuje gapušteno oslobođivftnje meduzoidiiib pupftVa; a u svrhu rasirenja vrsto 

 Ovo je bar za mene nesumnjivo sekundaran karakter, pa se prilike tijarele ne 

 smiju uzeti kao direktno izlazište za tumačenje postanka meduze i/, čaškastoga 

 dijelu hidranta ili Pak za tumačenje postanka sifbnofora. Poseban je to samo 

 izraz općene tendencije za odjeljivanje persona, a eventualno i većih dijelova. 

 u svrhu raširen ju vrste. Slučaj tijarele joS je stoga zanimljiv, Što reprezentira 

 rijedak primjer sjedave životinje sa specijaliziranim drškom, a sa Sposobnosti 

 za pupanje ha čaškaštome dijelu tijela (isporedi loksosomu medu endoproktima) 

 < (vi slučajevi puštaju razumljivi, kad uzmemo u obzir jaku općeriu tendenciju 

 za pupanjeiii u tih hrpa. S primarnim prilikama nemamo zacijelo posla, bar za 

 tijarele je to izvjesnu 



Iz posljednje kategorije solitarnih hidroida, to jest takovih, koji se di- 

 rektno drže podloge, a da nemaju izrazita drška, raspravit ćemo najprije još 

 nepotpuno razjašnjeni slučaj, što ga je opisao Sehaudinn (8l>): Hulrmnitu 

 rtniin/diis. Prije svega ističem, da opis Schaudinnov ne isključuje thOgOĆnost, 

 da je haleremita pomična, i ako bi joj kretnje bile polagane. Xa to upućuje 

 opis grade nožne ploče, koja je slična onoj u hidre (hitina haleremita ne izlu- 

 čuje), a osobito običaj pupova (izraslina), koji se u nepotpuno razvijeni! stanju 

 otkidaju od materinskog polipa te se živo gibljti (sakule). Određivanje balerc- 

 mite kao tipifena hidropolipa čini sumnjivim, što je dosada nađen samo u min- 

 skom akvariju, i što ne znamo ništa o njenim spolnim prilikama. Sve to. a i 

 znatna sličnost S polipima, d kojim ćemo čas kasnije govoriti, navodi me na 

 mišljenje, da je haleremita sekundarni ili pseudopolip kakve trahiline meduze 

 Manje mi je vjerovatno mišljenje S e h a u d i n n o v o (8ti. stranu 234.), da je 

 haleremita poradi akvanjskoga života zaostali hidroid nekog oblika višeg raz- 

 vojnog stepona. jer bi vjerovatno razvio bio koju osobinu, po kojoj bi se dalo 

 konstatirati, kad je dospio i u akvariju do propagaeije puteni sakula. Halerc 

 mita je slika i prilika gonionomo (vreeasti oblik 8 4 solidna tentakulai i po 

 obliku i po gradi i po načinu nespolne propagaeije. Kilo bi po stvar korisno 

 točno ispređivanje njihovih knida a obzirom na njihov oblik i gradu. 



Preostaje još nekoliko oblika solitarnih hidroida in. pr. Gonionema, TAmno- 

 'iiihiuii, Microhvdra), za koje možemo reci. da je gotovo stalno, da za nas ne 

 dolaze u obzir. Meduze, koje stoje s tim polipima u generaeionoj mijeni, i ne 

 pripadaju zapravo hidroidima (ovamo pripadaju od hidromeduza samo autome 

 duže i leptomoduzo) nego hrpi posve plutavib trahomeduza, za koje se- općeno i 

 s pravom misli, da su povodom prilagođivanja na Život ua morskoj pučini (pe 

 lagijal) naknadno napustile sjedavu ili bar bcntouičku polipoidnu generaciju 

 Njihove se planule (ličinke) razvijaju direktno u meduzoidne porsoiie. Siditarni 

 bi dakle hidropolipi ove vrste bili sekundarni polipi, te bismo ih mogli nazvati 

 pseudopolipitna Ili trahopolipima. a njihov je slučaj vanređno zanimljiv i s op- 

 ćeno biološkog gledišta. Mi imamo poslu a vraćanjem na životne običaje davnih 



preda, pa je znatno razabrati, od kakvih je to bilo posljedica Za mikrobidrii i 

 lininokodium vezana je ta promjena u običajima s prijelazom i/, mora u slatku 

 \"ilu gdje mana onih golemih dimenzija, koje su baš bile odlučujući faktor U 



razvoju trahomeduza. te se to više gu "('•okivati znatne promjene U običajima 



i gradi. Planule tili trahomeduza dolaze dakle naknadno opet u kontakt s pod 



