76 



jednostrana gibanja mora. Ccuosark stoloua je mekan, u peridermni ovojak služi 

 samci zaštiti kan i adhe/.iji za podlogu. Funkciju skeleta (cjevasti eksoskeletl pre- 

 uzeo je peridorm na drškastom dijelu pojedinačnog hidranta, koji slobodno nad- 

 visuje podlogu (odeblji krut eventualno prstenasto skulptiirira.n peridorm). Medu 

 lafoeidima i kampanulinidima te hebclidima ima dosta vrsta stoloničkih hidroida. 

 koji se kao opizoički ili cpititički. dakle na stalnu podlogu potpunu upućeni 

 oblici, redoviti' dižu nad općenu površinu podloge i tako indirektno s pomoću 

 strane podloge postižu prednosti knrmi jskih kolonija. Prednost umanjuje osobito 

 to, -to realizacija uzdignute kolonije ovisi o slučajnosti, hoće li planula kao 

 osnivač kolonije zasjesti bal na takovu mjestu, na kome će u neposrednoj bli- 

 zini biti Zgodne uzdignute podloge, na koju će se plazavi stolu uspinjali, .ledamput 

 se uspinje jednostruki stalo, kuji ne naginje razgranjivanju. a drugi put se uspinje 

 cijeli sistem rizostolona. 



Kao reprezentante druge faze u razvojnoj liniji ove vrste možemo uzeti 

 plazave i ponjave oblike, u kojih pokazuje vegetaeioni vršak rizostolona već 

 neki trag samostalnosti te muže bar nešto da preraste podlogu, t. j. da se digne 

 okomito u vis (uslijed pojačanja hitinskog periderma). <T(lje stolu nije jednostavan, 

 lako dolazi do tuga. da drugi eventualno koji dalji vegetaeioni vršak upotrebi 

 taj malu uzdignuti kao podlogu i taku postižu pojačavanje čvrstoće i neovisnost 

 od podloge. Što ne može jedan slabi štulo, može ih cijeli snopić, i tako rezultira 

 pseudukormiis i bez pravog kauličnog dijela u slučaju, gdje baš nije bilo na- 

 ginjanja na tvoren je hidrokaula iz drškastuga dijela samačkog hidranta. Cestu 

 čini takav pseudukormiis potpuno dojam pravilna bidsoidskog stabalca, pa si- 

 na primjer Driesch (H2) trudio, da svede zakon rasta tobožnjeg stabalca u 

 suglasje s upćonim pravilom o rastu korma. Naravno, da mu to nije moglo 

 uspjeti. Schncidcr (87) je upozorio na osobitost takvih kurma i nazvao ih rizo- 

 kauličnim. odnosno samu tobožnju stabljiku rizokaulomom. Oblici s riaokaulomoa 

 mogu zadobiti veoma pravdan i osobit način rasta i sastava ( Ccunp&nuloria 

 vertieilata, Levivnenia maxima i razne gramarije). 



<> rizokaulienim kormima (pseudokormima) smijemo govoriti samo onda. 

 kad su složeni doista od samih riaostolona. To nije teško ustanoviti, ako se 

 sastav stabljike pobliže ispita, I kud pravih naime kauličnih korma može se 

 kaulom kao glavna os korma kombinirati s rizostolonima. koji se po njemu 

 penju, čemu će još biti govora. Ne smijemo se čuditi, kad vidimo, da rizo- 

 kaulični oblici ne naginja stologoniji. to jest vegetativnu množenju s puniocu 

 stolona, jer u njih stolom ostaju puzavi te prijaiijaju uz podlogu, kao što je 

 bilo i u one razvojne linije, o kojoj je prije bio govor. 



U većeg je dijela hidroida spusobnost umnažanja broja kolonijalnih persuna 

 prešla i na hidrante. U stoloničkill kolonija pupaju novi hidranti samo na indi- 

 ferentnim, nediferenciranim i plastičnim stolonima. Prenošenje te sposobnosti i 

 na hidrante pretpostavlja, da se distalni dio samačkog hidranta diferencirao u 



specijalizirani, strogo personalni čaškasti dio, kuji ima potpune ograničen rast te 

 nesaiuo da u pravilu nije sposoban za vegetativan rasplod (gdjekada u atekatnih 

 hidroida nastaju meduzoidai pupovi na eaškastom dijelu hidranta, u tekatnih 



jedinu u Kampanupsci nego mu je tkan tako diferencirana, da ne može izgub- 

 ljene dijelove regeneraeiioill nadoknaditi. Izuzetci su od tog pravila vanrednn 

 rijetki. Ovaj vcema diferencirani caškasti dio polipa (mogli bismo ga nazvati 

 hidrukalikeoi asaden je cesto na okratku dršku (hidrantoforu), koji je strogo 



