7s 



marnog ktfgetacjfiuog vrška, koji je proizašao iz hidrorize. flidrokaidični dijelovi 

 čitavog niza redoin iiuiftaliu porsona Sine apersortalni kormijski ludrokaul. Dalje 

 komplikacije nas se ne tiču. Jedino liili spomenuo, da se Bimpodijalni način 

 kormog' nije može sekundarno približiti monopodijaliiom toliko, Sto se sve većim 

 uronjavanjem u aktiviranju narednog vegjetacionog 1 .dr.ška može dotjerati dotle, 

 da terminalui odmah u početku korinogenije nastali vegetacioni vršak postane 

 stalan te daje jedinstveno stablo (aksđkaul). a od njega sr od vremena do vre- 

 mena odjeljuju sekundarni vegetacioni vršci, koji daju hidrante ili BVenttiftlnd 

 tek grane (hidroklftdije), a tek odjeljivanjem od sekundarnog postrahog vegfta"- 

 inonog''vrška da postaje takav, koji daje personalne polipe. Ova se modifikacija 

 (Ktlhn 64) razvila u više razvojnih linija samostalno i paralelno, .'i ima pored 

 ostalog i tu prednost, što taj jedinstveni biđrokaul može po volji u debljinti 

 rasti, što omogućuje postanak mnogo Većih kni'iiia. Ovakvi je'hidrokaul pogotovu 

 apersonalan; ali zat.i ipak mnogo većina .specijaliziran prema rizostoloWu'. 



Razvoj ■hiđrokauličriib korma h raznih razvojnih linija ićhe očito za sve 

 \r('-,uii individualizacijom korma kan cjeline ili jedinice višega štepena'. OTslijed 

 toga zadobivaju apersonalni dijelovi sve veću znatnost, a rrtedu polipoidnim per 

 sonama može nastupiti polimorfizam (naročito među tekatnini liidroidima'), Sa 

 specijalizacijom u svezi stoji sve veća determinacija vegetacionib vršaka (a ova 

 se tiče poglavito efekta njihova rasta i razvoja). Pored ove tendencije, keja teži 

 za specijalizacijom i determinacijom vegetacionib vršaka; tako da rezultiraju 

 veoma individualizirani veliki kormi, a na račun mnogobrojnosti u kolom ji, tako 

 da često paralelno s tim razvojem ide redukcija stolonijalnog sistema i napokon 

 dolazi do razvoja samaekili korma s posve reduciranom i eventualno metđnior- 

 foziranom hidrorizohi',' djelovala je u raznim razvojnim srajerovima'i- druga jedna 

 tendencija, koja je prevladavala u rizostoloničkom dijelu kolonije; a na kaUli'čnom 

 dijelu korma pojavljuje se samo u Osobitim prilikama, katkad bfez Osobite pra 

 vilnosti, a u nekim se slučajevima razvila do morfološki i fiziološki utvrđena 

 rezultata Po srijedi je pojava posebnih, a ipak ne determiniranih kormu stranih 

 vegetacionib vršaka, koji izrastaju u tvorevine, koje po svemu odgovaraju rizo 

 stolonimn te mogu sekundarno poslužiti i vegetativnom umnažanju (stologonijai)'. 



D. Kaulostoloni. 



a| l' o I i s 1 fo u i j a, 



K'aulieua stolonizaei ja — kako bismo je mogli nazvati za razliku od prvo- 

 bitne rizoidne javlja se mnogim razvojnim linijama medu atekatnim i 

 tekatnim hidroidiina. a naročito meilu posljednjima, da i ne dovodi uvijek do 



stologonije. Često dovodi kaulična stolonizaciju sai lo nadopunjavanja kormo 



gonije. a to je vjerovatno pfvobitnije, jer stoji bliže običajima rizostolona. To 

 biva uvijek onda. kad tjeraju stolonički nastavci na kaulu korma ^kaulostoloni), 

 a da ostaju pu/.uvi poput rizostolona opkoljujuei sa svili strana hidrokaul i time 

 ga levršeu jući Na taj način postaje tako zvani polisifoni ili fascikulariziram 

 kormus. 1' najjednostavnijem slučaju iiijes« kaulostoloni produktivni te samo 

 slijede glavno stabalce i eventualne grane, ali češće se -u .u- komplicira time. 

 Sto kaulostoloni tjeraju i sami korme, a pored toga mogu medu sobom anastu 

 mozirati. (iiertularella gai/i, Kutting 8;J)i Nije uvijek lako raspozn&ti, jesu li u 

 bidroida sa složenim bidrokaulom kaulostoloni ili nzostoloni To mora cento tek 



