80 



nagli ati korme te vrste na stolonizaeiju. Treći put je stolonizaeija uešta očito 

 običajno i redovno, ali je dolaženje vkHjivo vezana na stanovite prilike. Za neke 

 .se vrste napokon fini, da stoloniziraju bez obzira na životno stanje ili prilike 

 tako, da su i čisti sistematici oparili pravilnost i uzeli u obzir kud sistematskog 

 karakteriziranja. 



Stolonizaeija nije uvijek stologonija. ali je jasno, da se stologonija razvila 

 i/, stoloni/.aeije. pa je već više pisaca tu svezu naslutilo ili direktnu tvrdilo. Od 

 pisaca, koji su obradili cijeli kompleks' pojava u sveci s ostalim vrstama uiono 

 gonije, spominjem KoTsehelta i Heidera (60), koji se naslanjaju na^Billarda i 13) 

 Korschelt i Heider govore o Fragmentaciji i stolonizaciji kao vrstama Be- 

 spolnoga rasploda. Meni se čini. da je bolje stolonizacijom /.vati tvorenje atolena 

 uopće, dakle i rizostolona i kaulostolona. a bolje je sam proces umnažanja indi- 

 vidualiteta (bez obzira na njihov stepenl putem sfoloničkih nastavaka, koji izras- 

 taju iz kaulicnib dijelova kornia, nazvati kaiilostologotiijom, naravno ne u onom 

 užem smislu, kako bi to Deegener htio, dok bi nzostoloninacija bila ograničena 

 na tvorenje rizostolona i 9 tim u svezi na proces uvećavanja broja persona ili 

 korma na pojedinoj koloniji. To bi bila rizostologonija, te nas ovdje manje inte- 

 resira. Fragmentacija i stolonizacija u smislu autora znače napokon jedno te isto 

 tkaulostologonija). jer je fragmentacija, t. j. odjeljivanje kaulostolona od ishodnog 

 korma uopće nuždan preduvjet za postanak monotonije tim putem, a nije ništa 

 osobito. Jednostavnim izjednačenjem stologonije s pupanjem ne dobivamo ništa. 

 I'upanje je većina determiniran proces, dok je stolonizacija. a prema tome i 

 stologonija, nedeterminirana te više odgovara jednostavnijem procesu lokalnoga 

 izrašćivanja, iz koga se determinirano pupanje tek naknadno razvilo. Zato se ne 

 mogu u tom smjeru složiti s Korscheltom i Heiderom. kad izriču, da se 

 stologonija ne može shvaćati kao osobito prvotni proces, imao bi dakle biti 

 izvođen iz pravog pupanja. /a mene je seknndarnost stologonije samo prema 

 stolonizaciji takovom (t. j. drago tnom), a ne prema procesu pupanja uopće. Treba 

 samo da se sjetimo toga. kako za ontogenije kolonije nastaje hidroriza na ba- 

 zalnom kraju primarnoj; pol i pit. 



Od fragmentacije i stolonizacijc (stologonije) dijele Korschelt i Heider 

 opet po Billardu, frustulacijn (sedsiparaciju), i to kao podvrstu fragmentacije 

 u širem smislu, .lu se s time ne mogu složiti, jer odjeljivanje djelića na nazalnoj 

 nožnoj ploČi solitarnib aktinja stoji ipak podalje od odjeljivanja neper.sonalnih 

 dijelova kaulostolona. Frustulacijn ili scisiparaci ja kormo-knlonijskih hidroiila je 

 stologonija. a laceracija solitarnih aktinija to nije. jer odgovara odjeljivanju go 

 tovili personalnih dijelova, te bi prije naličila rizostologoni ji. Krustulacija je samo 

 OSobil slučaj stologonije Nije točno reći za izraslinu, koja se kao Irustiiluni ili 

 propagulum odjeljuje i Billard 13, Motz-Kossowska 7 ( .t. Korsehelt-Heider 60), da 

 je grana: to je posebna stolonicka izraslina, stolonicki nastavak ili kaulostolo, 

 dok je grana bitan din korma ili točnije sekundaran dio hidrokaula i hidrokladij 

 u osobitim slučajnim osobito u tekatnih ludroidn sa izvedeno monopodijalniin 

 rastom korma l. 



Najintenzivnije se bavio sa stolonizuci join. osobito koliko dovodi do stido- 

 gonije, Billard (13, Mi te ima u prvom redu u vidu takve kaulostolone, koji 

 ne započinju smjesta razvoj kao stidoni nego u prvi cas rastu kao tipični kaulični 

 dijelovi Ali to je samo jedan poseban slučaj kalllostolonizacije. i ako je veoma 



česi Billard prema tome razlikuje dvije vrste izraslina (mladica ib vegeteciomin 



