SI 



vršaka) dajući im krivo ime .grane": „rameaux stolonioues" ( pn Hart|anbovn: 

 n stolonisierter Zweig u ), koje vode stolomznciji (ini velimo stologoniji, samo što 

 to ih- mora biti uvijek taku. kako prije rekosmo) i „rameaux propagulaires". a 

 otkinuti djelići tili ..granu'" su „propu.gules", koji vode seisiparaeiji. Međutim 

 i u prvom slučaju, ukoliko se radi o stologoniji. mora biti oteiepljenja ili scisi 

 naracije. I'.illard (lb\ strana 85) definira „stolonizaciju" ovako: _La stolonisation 

 eonsiste da'ns la transformation de eertains rameaux en rameaux sfolonigues iiui 

 (loiincnt par leur H.\ation iles stolons. sur lešcjuels se developpent de nouveaux 

 li\-(lroileines: les stolons a arlrancliissent tarđivement de la colouie rpii leur a 

 don'ne naissanee". 



Monogoniju s ppmoću odjeljenja većin s kormijskim čestima kombiniranili 

 a oslobođenih dijelova kaulosfolnna, koju Millani naziva „scissiparitć secon- 

 daire® (za razliku od prave ili personalne diobe), definira Billard (Ići. strana 53 

 ovako: _Sćparation de parties d' nvdrodemes plus ou moins eomplexes (propa 

 gules): transport de cćs propagules et dćveloppement do nouveaux hvdrodemes 

 sur les propagnles Bxees . Čitava lu dakle razlika bila prema njegovoj stoloni- 

 zaeiji n tome. što se ovdje odijeljeni dijelovi transportiraju prije, nego što iz 

 njih postaje nova kolonija. Kod seisiparnei je govori Billarđ o partijama korina 

 ( „livdrodome" ). a ne stolbničkim granama, i ako je i tu stolonički nastavak 

 glavna stvar. 



Stolonizacija sjeća rvorenja vriježa u bilja, kako se to Češće u literaturi 

 istaklo. pa MtVhn (t>4. strana lt>4) govori o „Ablegerstolo", ali to bolje pristaje 

 reci o rizostolomi nego o kanlostolonn. Klinu misli, da fragmentacija stolona 

 dolazi samo pod utjecajem osobitih vanjskih prilika (jako nzgibana voda i. te 

 izvodi: „So kOnneii \vir diesen Vorgang wohl nicht ohne ueiteres als einen nor 



rmiletf Vermehr'ungsvorgang bezeichi ". I Kuhn preuzima krivo za frustulaciju 



ili seisi|iaraeiju. da odgovara odjeljivanju krajnik vršnih dijelova grančica, a 

 ovamo se radi o indiferentnim stolonima, koje ne zapada to ime Dalje misli 

 Ki'ilin. da ta l'rustulacija i nije osobito razvijena vrsta propagacije ili monogonije 

 ina što mi i bez obzira na naša opažanja ne možemo pristati i. jer da je opažana 

 poglavito u akvarijima, pa da se vjerovatnu radi o reakciji, koja nastupa samo. 

 kad kormi. koji tome naginju. dospiju u loše životne prilike. 



Deegener (2B), koji je nedavno obradio sve glavne pojave monogonije u 

 životinjstvu te ih na i suviše shematski način kategorizirao, priznaje t'rustulaei ju 

 i seisiparaciju (našu hidroidsku stologonijuj kao poseban oblik monogonije te ih 

 spravlja u kategoriju pupanja („gemmatio"), a unutar toga u odred astologonije. 

 i to kao perfektno heterogeno hntetabdlogerio pupanje. U kasnijoj prilici ću po 

 kazati na temelju podrobnije poredbe stoloničkog nastavka hidroida i drugih 

 nieta/.oa. da nije opravdano rizosfolone pa ni kaulostolone isključivati iz općene 

 kategorije stolona. Specijalna je pak nekbnzekventnost Deegeuerova, kad za 

 stoiogohiju tunikata. gdje se odjeljuju djelići nepersbnalnog stolo-pfolifera pa se 

 razvijaju u pojedine pi'isone i Amaroucium. I'vrosoma. Salpa. Doliohunl. govorio 

 divizionalnoj stologoniji, što je sasvim zgodno, ali kad srela odjeljivanje isto 

 n'e'p'ersbnalnog izrastka u hidroida (zvao on taj izrastak srafonom ili ne. to je u 

 toni slučaju svejedno), a taj odijeljeni komadić istu služi monogoniji, onda ne 

 govori o divizionalnoj gemaciji (u Deegenerovu jeziku mogli bismo reći l 

 di vizionalna ri'zogonija)! 



P(?lR01>OS[,oVNA ISTRAŽIVANU, Sv li , ; 



